אופס
במיתולוגיה הרומית, אוֹפּס (לטינית: Ops) היא אלה ואשתו של סטורן. לכן יש המזהים אותה עם האלה היוונית ריאה (אשתו של קרונוס, מקבילו של סטורן במיתולוגיה היוונית). ולפי מסורת מאוחרת היא אימה של יונו. במקור, אופס הייתה אלת השפע של העם הסביני.
![]() | |
תפקיד | אלת כדור הארץ והפוריות |
---|---|
תרבות |
דת רומא העתיקה, סאבינים ![]() |
אלים מקבילים |
ריאה, מאיה, טרה, קיבלי, גאיה ![]() |
אב |
קיילוס ![]() |
אם |
טרה ![]() |
אחים | סטורן, יאנוס |
בן או בת זוג |
סטורן ![]() |
צאצאים |
וסטה, נפטון, פלוטו, יופיטר, קרס, יונו ![]() |
![]() ![]() |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/2/22/Rubens_Abundance.jpg/250px-Rubens_Abundance.jpg)
באומנות משורטטת אוֹפּס לרוב כשהיא כורעת, בידה האחת שרביט או שיבולת, ובידה השנייה מחזיקה את קרן השפע.
הפירושים הלטיניים למילה אוֹפּס הם: הרבה (opis), אושר, טוּב, שפע והדר. המילה גם מקורבת למילה אפוּס שפירושה בלטינית הוא עבודה, במובן של עבודת אדמה. מסיבה זו יש המזהים אותה כמקבילה הרומית לאלה היוונית "מָאיה" - אלת ההרים והשדות, אשר על שמה נקרא חודש מאי.
אטימולוגיה
עריכהשימוש בשמה
עריכהבכתבים הלטיניים של אותה תקופה, נקוב יחיד (אופס) אינו העיד שזאת היא; רק הצורה אופיס משמשת מחברים קלאסיים. לפי פסטוס,
אומרים שהיא אשתו של סטורן ובתו של קיילוס. על ידה קבעו את הארץ, כי הארץ מחלקת את כל הסחורה לסוג האדם.
פירוש שמה
עריכההמילה הלטינית אופס פירושה "עושר, סחורה, שפע, מתנות, נימוס, שפע".[1] המילה קשורה גם לאפוס, שפירושה "עבודה", במיוחד במובן של "עבודה על האדמה, חרישה, זריעה".[2] פעילות זו נחשבה לקדושה, ולעתים קרובות השתתפו בה טקסים דתיים שנועדו להשיג את רצונם הטוב של אלים כתוניים כמו אופס וקונסוס. אופס קשורה גם למילה בסנסקריט ápnas ("סחורה, רכוש").
פולחן
עריכהעל פי המסורת הרומית, פולחן אופס הוקם על ידי טיטוס טאטיוס, אחד ממלכי רומא הסאבינים.[2] עד מהרה הפכה אופס לפטרונית של עושר, שפע ושגשוג. לאופס היה מקדש מפורסם בקפיטוליום. במקור, פסטיבל התקיים לכבודה של אופס ב-10 באוגוסט. בנוסף, ב-19 בדצמבר (יש האומרים ב-9 בדצמבר), נחגגה האופליה. ב-25 באוגוסט התקיים האופיסונסיביה. אופיסונסיביה היה שם נוסף ששימש לאופס, המציין מתי נזרעה כדור הארץ. פסטיבלים אלו כללו גם פעילויות שנקראו קונסואליה, לכבוד קונסוס, בת זוגה.
לקריאה נוספת
עריכה- אפי זיו, המיתולוגיה הרומית, כנרת זמורה-ביתן, 2024, עמ' 204–205
קישורים חיצוניים
עריכההערות שוליים
עריכה- ^ Lewis, Charlton T.; Short, Charles. "A Latin Dictionary". perseus.tufts.edu.
- ^ 1 2 "Ops - NovaRoma". novaroma. נבדק ב-2020-05-24.