אופרה וינפרי
אופרה גייל וינפרי (באנגלית: Oprah Gail Winfrey; נולדה ב-29 בינואר 1954) היא שחקנית, אשת עסקים ומנחת טלוויזיה אמריקאית. היא הנחתה את תוכנית האירוח הארצית "המופע של אופרה וינפרי" מספטמבר 1986 עד 2021. וינפרי מדורגת כאפרו-אמריקנית העשירה ביותר של המאה ה-20, כאפרו-אמריקאית הפילנתרופית ביותר בכל הזמנים, וכמיליארדרית כהה היחידה במשך חמש שנים ברציפות. מגזין פורבס, העריך ב-2017 את הונה בכ-3 מיליארד דולר.[1] היום הונה מוערך כ-7.4 מיליארד דולר.
![]() | |
אופרה וינפרי ב-2023 | |
לידה |
29 בינואר 1954 (בת 70) קוסיאוסקו, מיסיסיפי, ארצות הברית ![]() |
---|---|
שם לידה |
Orpah Gail Winfrey ![]() |
מדינה |
![]() |
השכלה |
|
תקופת הפעילות |
מ-1967 ![]() |
עיסוק |
מנחה לשעבר של "המופע של אופרה וינפרי" יו"ר ומנכ"לית של חברת ההפקה "הפקות הארפו" יו"ר, מנכ"לית וקצינת מסחרי ראשית של ערוץ OWN שחקנית סופרת |
מעסיק |
הארפו הפקות, WLS-TV, WJZ-TV, WTVF, WVOL ![]() |
בן או בת זוג |
ג'ון טש (1976–1977) רוג'ר איברט (1977–1985) Stedman Graham (1986–?) ![]() |
צאצאים |
Canaan Winfrey ![]() |
פרסים והוקרה |
|
קישורים חיצוניים | |
פייסבוק | oprahwinfrey |
טוויטר | Oprah |
www.oprah.com | |
![]() ![]() |
ב-2013 עוטרה על ידי נשיא האמריקני של ארצות הברית ברק אובמה במדליית החירות הנשיאותית אמריקנית
החל מספטמבר 2017 ועד היום היא משמשת ככתבת מיוחדת בצוות התחקירים של תוכנית הטלוויזיה "60 דקות".[2]
ביוגרפיה
עריכהוינפרי נולדה במדינת מיסיסיפי, לזוג הורים בני-עשרה עניים ולא נשואים. שמה המקורי הוא עָרְפָּה (על-שם ערפה, גיסתה של רות המואביה),[3] אך בגלל קשיי הגייה נקראה "אוֹפְּרָה", כאשר שמה הפרטי נהגה בהטעמה על ההברה הראשונה, עם פ' דגושה ושווא (ולא כמו הסוגה המוזיקלית "אופרה"). אופרה נשלחה למשפחות אומנה, שם עברה ממשפחה למשפחה עד שהגיעה לפנימייה משם נזרקה בעקבות מחסור במיטות. בגיל צעיר עברה מספר מקרי אונס.[4] בגיל 14 היא נכנסה להיריון לא רצוי, וילדה תינוק שסבל מבעיות בריאותיות ומת כעבור שבועיים.[5]
בשנת 1972 זכתה בתחרות יופי, "מיס טנסי השחורה".[6]
קריירה
עריכהבשנת 1973, בגיל 19, התקבלה לעבודה כשדרנית חדשות בתחנת טלוויזיה מקומית בנשוויל, טנסי. בשנת 1976 עברה לבולטימור, מרילנד, והגישה את חדשות השעה שש בערב. באוגוסט 1978 החלה להגיש תוכנית אירוח מקומית.
בשנת 1983 עברה לשיקגו, אילינוי, ובשנת 1984 החלה להגיש תוכנית בוקר מקומית. ב-8 בספטמבר 1986 התוכנית שודרה לראשונה בפריסה ארצית, וזכתה להצלחה רבה. התוכנית נקראה "המופע של אופרה וינפרי".
בשנת 1985 שיחקה בסרטו של הבמאי סטיבן ספילברג "הצבע ארגמן", עליו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. בשנת 1989 שיחקה בתפקיד הראשי במיני-סדרה "נשים שחורות" ב-ABC, המבוסס על ספרה באותו שם של גלוריה ניילור. כמו כן שיחקה בתפקיד הראשי בסרטו מ-1998 של ג'ונתן דמי, "חמדת", על בסיס ספרה של טוני מוריסון. בשנת 2006 דיבבה את גאסי בסרט המצויר "חוות הקסמים", ב-2007 דיבבה בסרט "כוורת בסרט" וב-2009 בסרט "הנסיכה והצפרדע". בשנת 2013 וינפרי שיחקה בסרט "המשרת". בשנת 2014 שיחקה בסרט "סלמה". ב-2018 שיחקה בסרט ב"קמט בזמן".
וינפרי יסדה קרן צדקה שתורמת מיליוני דולרים בכל שנה למטרות שונות. באפריל 2000 יצא לאור הגיליון הראשון של הירחון "או" (O), במימונה ובעריכתה של וינפרי. הירחון נמכר בכ-2.5 מיליון עותקים בכל חודש. וינפרי יסדה את רשת הכבלים לנשים "אוקסיג'ן" והקימה חברת הפקות בשם "הארפו", שמפיקה בין השאר את תוכנית האירוח של ד"ר פיל. במקביל הקימה את מועדון הקוראות של אופרה ווינפרי (אנ').
וינפרי תמכה בברק אובמה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008. היא הופיעה עמו בכנסים וראיינה אותו בתוכניתה. ב-2013 עוטרה על ידי אובמה במדליית החירות הנשיאותית.
בישראל, שודרה התוכנית של וינפרי בסטאר וורלד. ב-2007 שודרה תוכניתה של אופרה מדי יום בערוץ 10, וב-2008 בערוצים HOT 3 ו-yes stars 3. ב-2011, שודרה התוכנית בערוצים HOT Family ו-yes stars base.
בנובמבר 2009 בישרה וינפרי כי התוכנית הפופולרית תסיים את דרכה לאחר 25 עונות, וזאת על-רקע כוונתה להתמקד בערוץ כבלים חדש, אותו השיקה יחד עם חברת דיסקברי תקשורת, ב-1 בינואר 2021.[7] במאי 2021 שודרה התוכנית האחרונה שלה.
בשנת 2010 זכתה וינפרי בפרס אניספילד-וולף למפעל חיים.
בשנת 2016 החלה לשמש כמפיקה וכשחקנית מן המניין (של עונות ראשונות) בסדרת הדרמה "גרינליף", שמשודרת נכון ל-2022, כבר 5 עונות בערוץ של וינפרי ובנטפליקס.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הטלוויזיה של HBO, "חיי הנצח של הנרייטה לאקס" (אנ') בתפקיד ראשי לצד רוז ביירן.
בטקס פרסי גלובוס הזהב שנערך ב-7 בינואר 2018 הוענקה לה פרס ססיל ב. דה-מיל על מפעל חיים.
בשנת 2021 אופרה ראיינה את הדוכסית מייגן מרקל ואת בעלה הנסיך הארי במהלך העונה האחרונה לתוכנית האירוח שלה "המופע של אופרה ווינפרי".[8]
וינפרי כיהנה כדירקטורית בחברת שומרי משקל (WW) משנת 2015 עד 2024. בסוף 2023 הודתה וינפרי שהיא משתמשת בתרופות הרזיה, ובעקבות זאת הודיעה על כוונתה לסיים את תפקידה כדירקטורית בחברה.[9]
לקריאה נוספת
עריכה- Eva Illouz,2003: Oprah Winfrey and the Glamour of Misery: An Essay on Popular Culture. Columbia University Press
קישורים חיצוניים
עריכה- אתר האינטרנט הרשמי של אופרה וינפרי (באנגלית)
- אופרה וינפרי, ברשת החברתית פייסבוק
- אופרה וינפרי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
- אופרה וינפרי, ברשת החברתית אינסטגרם
- אופרה וינפרי, סרטונים בערוץ היוטיוב
- אופרה וינפרי, ברשת החברתית Goodreads
- אופרה וינפרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
- אופרה וינפרי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
- אופרה וינפרי, באתר AllMovie (באנגלית)
- אופרה וינפרי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
- אופרה וינפרי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
- אופרה וינפרי, באתר Discogs (באנגלית)
- אתר התוכנית של אופרה וינפרי
- גיבור תרבות: תוכנית רדיו המוקדשת כולה לאופרה ווינפרי, בהגשת ד"ר דן ערב, ד"ר דוד גורביץ' ויונתן גת: להאזנה
- ארנה קזין, כוח הסבל, באתר הארץ, 4 בפברואר 2004
- רותה קופפר, עכבר העיר אונליין, אופרה וינפרי מגשימה את הסיוט של רשתות הטלוויזיה, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2009
- רותה קופפר, עכבר העיר אונליין, על הספה של אופרה: רגעים שנזכור לנצח, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2009
- מתן שירם, אופרה אחרת, באתר גלובס, 23 בנובמבר 2009
- ליאור קודנר, למרות הודעת הפרישה מתוכנית האירוח שלה, מוקדם להספיד את אופרה וינפרי, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2009
- אופרה ווינפרי: "אני לא לסבית", באתר וואלה, 9 בדצמבר 2010
- פול האריס, יש לה תוכנית: על אופרה ווינפרי, באתר nrg, 28 בדצמבר 2010
- ירון פריד, מה התוכנית של אופרה ווינפרי?, באתר הארץ, 13 במאי 2011
- צח יוקד, אופרה אחרת: באימפריה של אופרה וינפרי מתגלים סדקים, באתר nrg, 1 בינואר 2012
- עמרי קירון, האסונות של אופרה, באתר מאקו, 18 באפריל 2012
- אודי אורמן, ביליתי סוף שבוע משיחי עם אופרה ווינפרי, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2014
- יובל אברמוביץ' ודודי כספי, אופרה אחרת, באתר ישראל היום, 13 בפברואר 2015
- ציפי שמילוביץ, אופרה אחרת, באתר "ידיעות אחרונות", 25 באפריל 2017
- ג'וליה ריד, וול סטריט ג'ורנל, אופרה וינפרי באחת על אחת: "אנחנו עוברים תקופה אפלה", באתר גלובס, 9 במרץ 2018
- אופרה וינפרי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
- אחרי שהודתה שהשתמשה בגלולות הרזיה: אופרה ווינפרי עוזבת את דירקטוריון שומרי משקל, באתר כלכליסט, 29 בפברואר 2024
- ורונית דומקה, אופרה עזבה את שומרי משקל כי עברה לזריקות הרזיה — המניה צונחת ב-23%, באתר הארץ, 29 בפברואר 2024
הערות שוליים
עריכה- ^ הערכת מגזין פורבס
- ^ איתי שטרן, אופרה ווינפרי תצטרף לצוות תוכנית התחקירים "60 דקות", באתר הארץ, 31 בינואר 2017
- ^ Oprah Winfrey, IMDb
- ^ מפורסמים חושפים: "עברתי התעללות מינית", באתר וואלה, 19 בנובמבר 2013
- ^ יפעת מנהרדט, ילדים זה שמחה? תלוי את מי שואלים, באתר Xnet, 18 בפברואר 2014
- ^ קרן יעקובי נעם קסל, לא יאומן: היא היתה פעם מלכת יופי?, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet, 29 במאי 2015
- ^ עמית קוטלר, כתבה על פרישתה של אופרה וינפרי מתוכניתה, באתר ynet, 20 בנובמבר 2009
- ^ ציפי שמילוביץ, ניו יורק, הכפיים לאופרה: כשמלכת הטלוויזיה מראיינת נסיך, באתר ynet, 9 במרץ 2021
- ^ אחרי שהודתה שהשתמשה בגלולות הרזיה: אופרה ווינפרי עוזבת את דירקטוריון שומרי משקל, באתר כלכליסט, 29 בפברואר 2024