ארנה קזין
ארְנָה קזִין (נולדה ב-22 באוקטובר 1967) היא סופרת, מבקרת, עיתונאית, מסאית, ומנחת כתיבה ספרותית-תיעודית בישראל.
לידה |
22 באוקטובר 1967 (בת 56) סקוטלנד, הממלכה המאוחדת ![]() |
---|---|
מדינה |
ישראל ![]() |
שפות היצירה |
עברית ![]() |
פרסים והוקרה |
פרס היצירה לסופרים עבריים (2009) ![]() |
ornacoussin | |
![]() ![]() |
ביוגרפיה
עריכהארנה קזין נולדה בסקוטלנד. עלתה לישראל עם הוריה וגדלה ברמת גן. למדה בתיכון בליך. בצבא שירתה בחיל המודיעין. הייתה שחקנית כדוריד בקבוצת מכבי רמת חן ובנבחרת ישראל בכדוריד.[1]
בין השנים 1991 ו-1997 כתבה בעיתונים "חדשות", "כל העיר" ו"העיר". מ-1997 עד סוף 2006 כתבה במוסף "גלריה" של העיתון "הארץ" מאמרים וכתבות בהקשרים של תרבות, גלובליזציה, חברה, פמיניזם וזהות מינית. מ-2007 כתבה מאמרים ב"הארץ" ובשבועון "לאשה" וערכה את "כעת", סדרה לספרות עיתונאית, בהוצאת הקיבוץ המאוחד. מסות פרי עטה התפרסמו בכתבי העת "המעורר", "רסלינג", "תיאוריה וביקורת", "גרנטה", "מאזניים" ו"הו!".[1]
בשנת 2004 ראה אור ספרה "במרחק הליכה: חיבור על תרבות הצריכה", בהוצאת בבל. הספר דן במשמעויות התרבותיות והחברתיות של תרבות הצריכה בישראל.[2] ארבע שנים לאחר מכן פרסמה את "על הנוחות", שממשיך את הדיון בתרבות הצריכה והשפעותיה על חיינו. הספר דן במחיר התרבותי, המוסרי, החברתי, שאנשים משלמים על מנת להשיג נוחות.[3]
בשנת 2006 פורסם בהוצאת הקיבוץ המאוחד ספרה "פיקניק", אסופת סיפורים קצרים.[4] הבמאי ארז אייזנשטיין יצר את הסרט "איך להיות לבד" על פי סיפור מתוך אנתולוגיה זו[5]. בשנת 2011 פרסמה את הספר "אפס עד 12 – יומן השנה הראשונה", המתעד בצורת יומן את הפיכתה של קזין להורה, כבת זוג לאם שילדה את בתן.[6] בשנת 2015 ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד "גוזל", הראשון בסדרת נובלות בלשיות, שמובילה האורניתולוגית הלסבית ד"ר אליאנה דוידוב, הפועלת כבלשית חובבת. ב-2017 ראה אור "פולשת", השני בסדרה. הפרק השלישי והאחרון בסדרה, שכותרתו "בושה", ראה אור כסיפור בכתב העת לספרות "המוסך" במאי 2023.
מאז שנת 2007 עוסקת קזין בכתיבת ספרות ובהנחיית כתיבה. היא פרסמה את מדריך הכתיבה "לטפס על ההר, או: איך לכתוב", בהוצאת אחוזת בית. ספר המסות שלה "איך להיות ושאלות אחרות" ראה אור בשנת 2021. ספרה התשיעי של קזין, "איך להתנגד", ראה אור בינואר 2023.
קזין מנחה כותבים – באופן אישי ובקבוצות – בכתיבה של מסות, יצירות ביוגרפיות, ביקורת. בין השאר היא מנחה סדנאות בכתיבת ביקורת בתוכנית ללימודי תואר שני במדיניות ותאוריה של האמנות באקדמיה לאמנות "בצלאל" שבירושלים[7] ובעבר במחלקה לתרבות, יצירה והפקה במכללת ספיר.
בשנת 2009 זכתה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.[8]
בשנת 2023 נמנתה קזין על מדלקי המשואות בטקס יום העצמאות האלטרנטיבי[9] שנערך בכיכר על שם אמיל גרינצוויג בירושלים.
ב-10 בפברואר 2024 קזין נעצרה בהפגנה למען שחרור החטופים ממתקפת הפתע על ישראל.
חיים אישיים
עריכהקזין חיה עם בת זוגה ושתי בנותיהן בתל אביב.
ספריה
עריכה- במרחק הליכה: חיבור על תרבות הצריכה, הוצאת בבל, תשס"ד 2004.
- פיקניק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006.
- על הנוחות, הוצאת בבל, 2008.
- אפס עד 12 – יומן השנה הראשונה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2011.
- לטפס על ההר או איך לכתוב, אחוזת בית, 2015.
- גוזל: אליאנה דוידוב – חקירה ראשונה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2015. דוידוב חוזרת מסיור צפרות בהודו וחוקרת את היעלמותה של עלמה, בתה התינוקת של חברתה, רות.
- פולשת: נובלה בלשית – אליאנה דוידוב – חקירה שנייה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2017.
- איך להיות ושאלות אחרות, אוליפנט, 2021.
- איך להתנגד, אוליפנט, 2023[10]
- איך להישאר, אוליפנט, 2024.
ספרים שתרגמה מאנגלית:
- מסתרי פיטסבורג מאת מייקל שייבון, הוצאת עם עובד 2010.
- המקרית מאת אלי סמית, הוצאת בבל 2010
קישורים חיצוניים
עריכה- אתר האינטרנט הרשמי של ארנה קזין
- ארנה קזין, דף שער בספרייה הלאומית
- ארנה קזין, בלקסיקון הספרות העברית החדשה
- רשימת הפרסומים של ארנה קזין, בקטלוג הספרייה הלאומית
- איך להיות? ושאלות אחרות – אתר עצמאי של ארנה קזין לפרסום מסות אישיות
- מחשבות על כתיבה: הבלוג של ארנה קזין
- רשימת הפרסומים של ארנה קזין, בקטלוג הספרייה הלאומית
- ארנה קזין, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
- שירה סתיו, קזין אֹרנה, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית"
- הספרים של ארנה קזין, באתר "סימניה"
- ארנה קזין במכונת קריאה, אתר הבית של בבל
- ריקי כהן, מדברים בצ'ט: ריקי כהן עם ארנה קזין, באתר nrg, 8 ביולי 2008
- קובי מידן, "אנשים בלילה" עם ארנה קזין, באתר iCast, 25 ביולי 2011
- יותם שווימר, ארנה קזין: "כותבת כדי לגעת בסטיות שלי", באתר ynet, 7 בפברואר 2015
- השאלון של העוקץ: ארנה קזין, באתר "העוקץ", 6 בספטמבר 2017
מכּתביה:
- ארנה קזין, לסביוּת, פרטיוּת והחיים (הקוויריים) בעיר, תיאוריה וביקורת 19, סתיו 2001
- דרושה גבר – מחשבות על גבריות במשפחה של נשים. פרויקט ההרצאות של 12 דקות.
- ארנה קזין, באתר "TheMarker"
- ארנה קזין, ״בושה״ - חקירה שלישת ואחרונה של הבלשית אליאנה דווידוב, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, 1 ביוני 2023
על ספריה:
- טלי גולדשמיד, על תרבות-את צריכה, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2004
- שירה סתיו, המדוכאים הסמויים מן העין, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2008
- דרור בורשטיין, העולם הזה שבו אפשר לתאר אהבה כאשפה, באתר הארץ, 17 באפריל 2006
- אבי גרפינקל, תיבת נוח (על ארנה קזין), בלוג באתר "רשימות", 5 ביולי 2009
- צפי סער, להיות אמא, אבל אחרת, באתר הארץ, 5 באפריל 2011
- תמר מרין, אפס עד 12 מאת ארנה קזין, באתר הארץ, 11 במאי 2011
- יונתן גת, הצריכה שמכלה כל חלקה טובה, באתר אורבנולוגיה(הקישור אינו פעיל), המעבדה לעיצוב עירוני, 5 בפברואר 2015
- רות אשר, קנה־נשימה, באתר "מעלה", ספטמבר 2021 - על "איך להיות ושאלות אחרות"
- גליה ברס, "צפון ברך | בפונט אהרוני", באתר "מעלה" ספטמבר 2023 – על "איך להתנגד"
הערות שוליים
עריכה- ^ 1 2 ארנה קזין, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות
- ^ טלי גולדשמיד, על תרבות את-צריכה, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2004
- ^ "על הספר "על הנוחות" מאת ארנה קזין". אוטוביוגרפיות. 2008-08-12. נבדק ב-2017-11-28.
- ^ נעמה הלל, יופי מאורגן, באתר nrg, 27 באפריל 2006
- ^ Orna Coussin, איך להיות לבד – עכשיו הסרט, באתר ארנה קזין, 2018-03-08
- ^ תמר מרין, תגיד אבא מאת רענן שקד, אפס עד 12 מאת ארנה קזין | יומני הנסיכה, באתר הארץ, 11 במאי 2011
- ^ "ריאיון עם ארנה קזין, מחברת הספר "לטפס על ההר, או: איך לכתוב"". קורא בספרים. 2015-02-14. נבדק ב-2017-11-28.
- ^ עינב שיף, פורסמו זוכי פרס שר התרבות למשוררים וסופרים לשנת 2009, באתר וואלה, 21 בדצמבר 2008
- ^ משואות יום העצמאות 2023 | הארת שוליים: Yair Gil Photography
- ^ יותם פלדמן, ההתנגדות שמציעה ארנה קזין נראית כשייכת לתקופה אחרת, באתר הארץ, 14 בפברואר 2023