אתי מלבנון
אתי מלבנון, ספרו של אלוף יורם יאיר (יה-יה), בעברו מפקד חטיבת הצנחנים, עוצבת הגליל וראש אכ"א, מתאר את לחימת חטיבת הצנחנים במלחמת שלום הגליל. הספר, שיצא לאור ב-1990, כולל הקדמה משר הביטחון דאז, יצחק רבין[1]. הספר ניתן בצה"ל כשי לבוגרי קורסי פיקוד בחיל הרגלים, ובהם קורס קצינים וקורס מפקדי כיתות, וללוחמי ומפקדי יחידות מובחרות.
![]() | |
מידע כללי | |
---|---|
מאת |
יורם יאיר ![]() |
שפת המקור |
עברית ![]() |
סוגה | מלחמה |
הוצאה | |
הוצאה | הוצאת משרד הביטחון |
תאריך הוצאה | 1990 |
מספר עמודים | 170 |
קישורים חיצוניים | |
הספרייה הלאומית | 001103815 |
![]() ![]() |
בספר
עריכהבפרק הפותח את הספר מתאר יאיר את הלחימה בדרום לבנון בטרם מלחמת לבנון ואת מבצע צלצל, שהתרחש ב-19 ביולי 1981. בעקבות מספר ימי קרב ארטילרי בין אש"ף לצה"ל, שבהם הופגזו יישובי הצפון, פיקד יאיר על פשיטה שביצעו הצנחנים מדרום ל"מזרעת- אל- מצילה", כחמישה קילומטרים מדרום למזרח לשפך הזהרני שבלבנון. הכוח הוטס במסוקי "יסעור" לקרבת היעד, ופשט על מפקדת מחבלים מארגון החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית של אחמד ג'יבריל[2]. בקרב שהתפתח נהרגו חמישה מחבלים. לכוח הפושט, בפיקוד יאיר, היו שבעה פצועים והרוג, קצין האג"ם החטיבתי יוסי טהר[3]. יאיר ואנשיו חולצו תחת אש מן השטח במסוקים לאחר שהמשימה בוצעה והיעד הושמד[4].
לאחר מכן נפנה יאיר לתאר את מבנה החטיבה ואת ההכנות שביצעה בפיקודו לקראת המלחמה. ב-6 ביוני 1982 הפליגו לוחמי החטיבה על גבי נחתות טנקים של חיל הים ושטו לכיוון לבנון. החטיבה, ויאיר בראשה[5], ביצעה נחיתת סער אמפיבית בשפך האוואלי והובילה את אוגדות צה"ל עד מבואות ביירות[6]. עם תחילת הלחימה בחר יאיר להוביל את חטיבתו בציר ההררי לאורך הרי השוף[7]. יאיר לחם בראש הצנחנים במסע קרבות קשה ומפרך[8], שכלל קרבות בעיירה דאמור ובכפרים מתא, שמלאן, קבר שמון וסיל. למרות שלכאורה הבחירה בציר ההררי הייתה אמורה לעכב את כוחות החטיבה, הרי שבמבחן התוצאה החלטתו של יאיר השתלמה והצנחנים היו לכוח הראשון שהגיע לביירות[9] וחבר לכוחות הנוצרים בציר ביירות-דמשק. בתחילה הוביל את החטיבה גדוד 890 בפיקוד מתי הררי, עד הקרב על העיירה דאמור. לאחר מכן נטל את ההובלה גדוד הסיור של חטיבת הצנחנים, עליו פיקד דורון אלמוג, שאיגד תחתיו לראשונה את היחידות החטיבתיות תחת השם "כוח עוגן"[10]. כן מתוארים בספר הקרבות שניהל גדוד 202, בפיקוד ישראל רמות, בגזרת ראס זייתון[11] וכפר סיל.
במהלך הקרבות נפצע יאיר באורח קל.
קישורים חיצוניים
עריכה- בעז זלמנוביץ ועוזי בן-שלום, להיות מפקד בחי"ר, ביטאון ביבשה גיליון 12, 22 בדצמבר 2009.
- גל פרל, "ייחודו הבולט של צה"ל, שהמפקדים הם סוד כוחו": לקחים מ־1982 ו־2023, מערכות, 11 באפריל 2024.
הערות שוליים
עריכה- ^ יורם יאיר, אתי מלבנון - סיפורה של חטיבת הצנחנים במלחמת לבנון, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1990, עמודים 7–8, "בתוך כוחות החי"ר של צה"ל בולטת חטיבת הצנחנים הסדירה משכמה ומעלה. הצנחנות בצה"ל אינה רק מקצוע צבאי. צנחנות היא אופי. היא מגלמת את התגשמות חלומה של הציונות לאו דווקא בהקשר הביטחוני- צבאי: אנשים יפים שמפעמת בהם אהבת האדם והארץ, בעלי רמה אישית גבוהה, נחישות עד תום, נכונות להקרבה. זוהי הרוח המייחדת את כל המתנדבים והנחשונים מאז ימי ראשית היישוב ועד עצם היום הזה. זוהי הרוח שהוליכה את ישראל, בוודאי את צה"ל, לשעותיהם היפות ביותר".
- ^ מבצע צלצל, באתר סיירת צנחנים
- ^ עמוס הראל, עשה לך קרב, הארץ 10.03.2000.
- ^ "אתי מלבנון" - עמודים 13–14: "הכוח מצליח להתגנב אל היעד ולהיכנס לתוכו, מתחילה הסתערות. צרור ארוך פוגע בכוח של פלוגת החה"ן המסתער על הצריף. חמישה נפגעים, ביניהם אהרל'ה המ"פ. חפ"ק המח"ט, הנמצא במרחק קטן מאחור, מבחין במתרחש ומסתער קדימה במקומם, כשהוא עובר מעל הנפגעים. בהסתערות זו נהרג קצין האג"ם רס"ן יוסי טהר ז"ל, ונפצע זאביק קצין הקשר. אני מצליח להגיע עד למחבל, היורה מתוך עמדה מוסווית, ולחסל אותו. רופא החטיבה, ד"ר איתן פרידמן, המגיע במרוצה כדי לטפל בנפגעים, נפצע קשה. על אף המספר הרב של הנפגעים ולמרות האש הניתכת מכל עבר מצליח הכוח להשלים את המשימה. הכוח משתלט על בסיס המחבלים ומחסל את יושביו, מפוצץ את המבנים, העמדות וכלי- הנשק".
- ^ "אתי מלבנון" - עמוד 19: "מה אומר להם ברגעים כאלה? רק דברים פשוטים. אין צורך בדברי 'ציונות' ואף לא בדברי כיבושין: רק שיקפידו ללבוש שכפ"צים, שלא יצטופפו, שישמרו רווחים, שיזכרו איך תופסים מחסות ועמדות. שיצאו חיים מן התופת".
- ^ עמנואל רוזן, גיא בניוביץ', לשם ובחזרה, באתר ynet, 15 במאי 2009
- ^ "אתי מלבנון" - עמוד 52.
- ^ אביחי בקר, מלחמות ישראל, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2001
- ^ משה (בוגי) יעלון, דרך ארוכה קצרה, ידיעות ספרים, 2008, עמודים 53.
- ^ "אתי מלבנון" - עמוד 73: "מאז שעות הבוקר נמצאת הסיירת בתנועה. החבר'ה עמוסים לעייפה והטיפוס בהר קשה ביותר. השכפ"צים מתחת לאפודי הקרב מחממים וגורמים להזעה ולאיבוד נוזלים. דורון מביט סביבו, המקום אינו נראה לו מתאים לשהיית לילה. הוא מרים משקפת, בודק את השטח לפנים. לשבר שנייה, ואולי זה רק נדמה לו, הוא מזהה מחבל שנע מאחורי הטרסה ככמאתיים מטרים לפנים. 'שני מקלענים אלי, אר. פי. ג'י אלי! אויב ישר לפנים מאחורי הטרסה- אש!' פוקד דורון. 'ישראל, קח חצי מהכוח והסתער לאורך השלוחה, אני אנוע במקביל לכביש!' תוך כמה שניות נשכחות כל בעיות המים, והסיירת נמצאת בעיצומה של הסתערות. ישראל מסתער עם חלק מן הכוח לאורך השלוחה מלמעלה, ודורון רץ עם חלק מן האנשים לאורך הכביש. תוך כמה דקות מסתיימת ההסתערות: עשרה מחבלים הרוגים, עשרה מחבלים שבויים, חלקם פצועים, כמה ברחו לעבר הגיאיות העמוקים. אין נפגעים לכוחותינו".
- ^ חוויותיו של דורון ספיר, מ"מ מגדוד 202 מהקרב על רכס ראס זייתון במלחמת שלום הגליל, באתר הגבורה דורון ספיר מתוך הספר "אתי מלבנון" מאת אלוף במיל' יורם יאיר, עמודים 118–122, כפי שהועלה באתר הגבורה.