בורכרד מהר ציון
בורכרד מהר ציון[1] (בלטינית: Frater Burchardus; חי במאה ה-13)[2], היה נזיר דומיניקני ממוצא גרמני, כנראה ממגדבורג שבצפון גרמניה[3], צליין וסופר, שנסע ברחבי המזרח בשלהי המאה ה-13. בורכרד מהר ציון נודע בחיבורו "תיאור ארץ הקודש" (Descriptio Terrae Sanctae) שהוא בעל חשיבות רבה לחקר ארץ ישראל בתקופת ממלכת ירושלים הצלבנית[4].
![]() | |
לידה | סביבות 1200 |
---|---|
פטירה | אחרי 1285 |
פעילות בולטת | מסע בארצות הלבנט ושהות בארץ ישראל |
ידוע בשל | חיבורו "תיאור ארץ הקודש" מ-1283 |
תפקיד | איש כנסייה, דיפלומט |
השקפה דתית |
נצרות קתולית ![]() |
![]() ![]() |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/6/64/Burchard_of_Mount_Sion_map_of_the_Holy_Land.jpg/260px-Burchard_of_Mount_Sion_map_of_the_Holy_Land.jpg)
"תיאור ארץ הקודש"
עריכה"תיאור ארץ הקודש" (Descriptio Terrae Sanctae) הוא החיבור הגאוגרפי המפורט ביותר של ארץ ישראל מהמאה ה-13[5]. לחיבור זה מעמד מיוחד בין תיאורי ימי הביניים של ארץ הקודש. ידוע על קיומם של כ-100 כתבי יד של החיבור מימי הביניים והעת החדשה המוקדמת, חלקם כוללים ציורים, מפות ותרשימים[6].
הגרסה הארוכה של הספר, בניגוד לגרסה הקצרה, מכילה תיאורים נוספים הממחישים את מסעו של בורכרד מאירופה לארץ הקודש ובחזרה. הוא נסע בין השאר למצרים הממלוכית ולממלכת סיציליה, ובשני כתבי יד של הגרסה הארוכה הביא את תצפיותיו במהלך סיורו באי הגעשי וולקנו. בורכרד שהה בארץ ישראל במשך 10 שנים, בין 1274 ל־1284. לאחר מכן ביקר בממלכת קיליקיה הארמנית, התארח אצל המלך לבון השני (אנ'), וציין בכתביו שהמונגולים נכחו בחצר המלכותית. בהמשך הפליג בורכרד לקפריסין, שם התקבל באדיבות על ידי אנרי השני, מלך קפריסין, מי שהיה מלכהּ האחרון של ממלכת ירושלים הצלבנית.
בורכרד חיבר תוכנית למסע צלב חדש, ובה המליץ על כיבוש סרביה האורתודוקסית ועל כיבוש קונסטנטינופוליס כתנאי מקדים למערכה על ארץ הקודש. התוכנית לא הייתה מעשית דיה וגילתה סלידה מהנוצרים האורתודוקסים יותר מאשר מהמוסלמים.
בשנת 1455 הורה פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה למזכירו, ז'אן מיילו (Jean Miélot), לתרגם את "תיאור ארץ הקודש" של בורכרד מהר ציון לצרפתית. כתב היד עוטר באיורים מרהיבים, בהם תיאורי ירושלים. עותקים שלו אצורים בספרייה הלאומית של צרפת, בספרייה המלכותית של בלגיה וכן ובספרייה הבודליינית באוקספורד.
בורכרד הוא אחד מעולי הרגל האחרונים שנסעו לארץ הקודש וכתבו תיאור מפורט שלה לפני נפילת הממלכה הצלבנית ב-1291. התיאור חשוב לא רק בשל תוכנו, אלא גם הודות להיקף הדיווח על המאורעות שקרו באזור באותן השנים[7].
לקריאה נוספת
עריכה- מילכה לוי, "מפות ירושלים בימי הביניים", בתוך: ספר ירושלים: התקופה הצלבנית והאיובית 1099–1250, יד בן צבי, תשנ"א–1991, סעיף 12: 'מפת ירושלים על פי בורכרד מהר ציון', עמ' 483–486
- יונתן רובין, " 'תיאור ארץ הקודש' לבורכארד מהר ציון: ידיעות חדשות על אודות החיבור ומחברו", קתדרה 171, ניסן תשע"ט אפריל 2019, עמ' 29–48
קישורים חיצוניים
עריכה- תיאור הארץ הקדושה, מהדורת תרגום לאנגלית בהוצאת החברה לכתבי עולי הרגל לארץ ישראל, 1896
- Jonathan Rubin, "A Missing Link in European Travel Literature: Burchard of Mount Sion's Description of Egypt", Mediterranea: International Journal for the Transfer of Knowledge 3 (2018), pp. 55–90
- Jonathan Rubin, "Travelling in time and space: early modern variations on Burchard of Mount Sion’s Descriptio Terre Sancte", Mediterranean Historical Review 38:2 (2023), pp. 181–202
הערות שוליים
עריכה- ^ "מהר ציון" היה כינויו; אין מידע על מקור הכינוי; בתקופת שהותו בארץ ישראל לא היה מאחז צלבני בהר ציון בירושלים; כונה גם "בורכרד מסקסוניה", ובעותקים המוקדמים השונים של כתב היד מופיע שמו בכתיב Borcardus, Brocardus, Berghadus; אין להחליפו עם בורכרדוס משטרסבורג, צליין מהמאה ה-12 (1175)
- ^ שנות לידתו ומותו אינן ידועות בבירור
- ^ Bartlett, John R. (2013-03-01). "Burchard's Descriptio Terrae Sanctae: The Early Revision". Palestine Exploration Quarterly. 145 (1): 61–71. doi:10.1179/0031032812Z.00000000033. ISSN 0031-0328.
- ^ John, Tolan. "Descriptio Terrae Sanctae". Christian-Muslim Relations 600 - 1500 (באנגלית). doi:10.1163/1877-8054_cmri_com_25236.
- ^ Jonathan Rubin, "Burchard of Mount Sion's 'Descriptio Terrae Sanctae': A Newly Discovered Extended Version", Crusades 13 (2014), pp. 173-190
- ^ Baumgärtner, Ingrid. "Burchard of Mount Sion and the Holy Land," Peregrinations: Journal of Medieval Art and Architecture 4, 1 (2013), pp. 5-41
- ^ Jaroslav Folda (2005), Crusader Art in the Holy Land, From the Third Crusade to the Fall of Acre, Cambridge University Press, pp. 389–392, ISBN 978-0-521-83583-1