בית היוצר (בית חרושת)
"בית היוצר - תעשיות קרמיקה בע"מ" או "בית היוצר" היה בית חרושת לקרמיקה שנוסד בפתח תקווה ב-21 במרץ 1963. המפעל ייצר מעל ל-400 מוצרים שונים, בהם כלי נוי, גופי תאורה, יודאיקה, פסלים, תבליטים וכלי אוכל.
![]() | |
כריכת קטלוג של בית היוצר (שנות ה-70 של המאה ה-20) | |
נתונים כלליים | |
---|---|
מייסדים | משה איל, צביקה בן אמיתי, אורי רובנר |
תקופת הפעילות | 1962–1984 (כ־22 שנים) |
משרד ראשי | רח' סגולה 2, סגולה, פתח תקווה |
בעלות | משה איל, צביקה בן אמיתי, אורי רובנר |
ענפי תעשייה | קרמיקה |
מוצרים עיקריים | קערות, אגרטלים, פלאקים, יודאיקה, פסלים |
![]() ![]() |
היסטוריה
עריכה"בית היוצר" הוקם בפתח תקווה על ידי אורי רובנר, משה אייל וצביקה בן אמיתי. מהנדס המפעל היה אברהם קירשנר. המפעל ייצר בעיקר כלי אוכל וקרמיקה דקורטיבית בטכניקה של יציקה לתבנית. החומר שבו נעשה שימוש היה בעיקר אבנית שחופתה בזיגוג, שיובא ממדינות אירופה, כגון הולנד.[1]
המפעל נפתח לראשונה ברחוב בר-כוכבא בפתח תקווה. הוא כלל שלושה חדרים קטנים שבהם ייצרו את המוצרים - בעיקר פלאקים ומספר כלים בגודל בינוני. בשנת 1965 עבר המפעל לרחוב ירקונים 33 למבנה גדול והיקף הייצור הורחב משמעותית. בשנת 1972 עבר המפעל לרחוב סגולה, ובו הוא פעל עד לסגירתו בשנת 1984.
המעצבים העיקריים במפעל היו צבי בן אמיתי והזוג אליעזר ואריאלה ויסהוף. מעצבת החתומה בשם "מרגלית" עיצבה מספר כלים לבית היוצר בראשית דרכו. בשלבים מאוחרים יותר עיצבה רות צרפתי שטרנשוס מספר מוצרים לבית היוצר. במפעל הועסקו קבוצה גדולה של מעטרות, ובהן מזל צלח, צביה אהרוני, יעל בן יוסף וירדן אהרוני בסמן. המעטרות פיתחו את השפה העיטורית המזוהה עם בית היוצר ועיטרו את הכלים שעיצב צבי בן אמיתי.
בשנת 1970 הציג המפעל מוצרים מתוצרתו בתערוכה "קרמיקה 70", שהתקיימה במוזיאון תל אביב.[2] בתערוכה הוצגו כלי קרמיקה צבעוניים וחומים בצורות ובצבעים מגוונים.
לקריאה נוספת
עריכה- אולי כהן, מנורות מקרמיקה, למרחב, 11 בדצמבר 1969
- שמואל שצקי, כיצד להימנע מהרעלת עופרת, מעריב, 20 בינואר 1972
- רימונה מייזלס שיף, גם ה"סרוויז" צריך חלקי חילוף, מעריב, 14 ביולי 1976
הערות שוליים
עריכה- ^ ראו: שמואל שצקי, כיצד להימנע מהרעלת עופרת, מעריב, 20 בינואר 1972
- ^ ראו: קרמיקה 70, מוזיאון תל אביב, תל אביב, 1970