בית נבאלא
בית נבאלא (בערבית: بيت نبالا; נקרא לעיתים בטעות בית נבאללה) היה כפר ערבי שהתקיים בשפלה והיה שייך לנפת רמלה. במלחמת העצמאות, במהלך מבצע דני, כבש צה"ל את הכפר ועל שטחיו הוקמו המושבים בית נחמיה וכפר טרומן.
![]() | |
מבנה בית הספר המשמש היום את הקרן הקיימת לישראל וניצב בכניסה למושב בית נחמיה | |
טריטוריה |
![]() |
---|---|
מחוז | מחוז לוד |
נפה | נפת רמלה |
שפה רשמית | ערבית |
תאריך ייסוד | לפני המאה ה-17 |
שטח | 15,051 דונם עות'מאני (1945) |
סיבת נטישה | מבצע דני |
תאריך נטישה | 13 ביולי 1948 |
יישובים יורשים | בית נחמיה, כפר טרומן |
דת | מוסלמים |
אוכלוסייה | |
‑ ביישוב לשעבר | 2,310 (1945) |
קואורדינטות | 31°59′08″N 34°57′24″E / 31.985555555556°N 34.956666666667°E |
אזור זמן | UTC +2 |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/he/thumb/9/91/Naballa131.jpg/224px-Naballa131.jpg)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/2/23/PEF_map_-_BEIT_NABALA.jpg/225px-PEF_map_-_BEIT_NABALA.jpg)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/e/ec/Bayt_Nabala_%28997008136200605171%29.jpg/224px-Bayt_Nabala_%28997008136200605171%29.jpg)
היסטוריה
עריכההכפר משמר בשמו את היישוב המקראי נבלט, ששרידים ממנו נתגלו בסמוך לשרידי הכפר. במפקד האוכלוסין העות'מאני משנת 1596 נמנו בכפר 297 תושבים.[1]
בתקופה העת'מאנית היה בית נבאלא כפר חשוב בסביבות לוד. בכפר התיישבו חמולות מתימן והתרחשו מלחמות אחים אלימות שכונו סכסוכי קייס וימן. בסוף המאה ה-19 עיבדו תושבי בית נבאלא את אדמות ג'ינדאס (כיום, מושב גנתון)[2].
בשנת 1921 הקימו שלטונות המנדט בית ספר לילדי הכפר, שבו למדו למעלה מ-200 תלמידים באמצע שנות ה-40. על פי סקר הכפרים שהתקיים בשנת 1945 מספר התושבים הוערך בכ-2,310, שטח הכפר הוערך כ-15,051 דונם טורקי מתוכם 624 דונם בבעלות ציבורית.[3]
בזכות מיקומו האסטרטגי של הכפר בצומת הדרכים מזרח-מערב וצפון-דרום (כיום כביש 444) הקימו שלטונות המנדט מערבית אליו תחנת רכבת ובסיס תובלה, הממשיך לפעול עד היום כבסיס של מרכז ההובלה בצה"ל, הנקרא כיום "מחנה בן עמי" על שם בן עמי פכטר שנפל בשיירת יחיעם. ממחנה זה תקפו חיילי הלגיון הערבי ששהו בו אז, את שיירת בן שמן ב-14 בדצמבר 1947 והרגו 13 מאנשיה.
בית נבאלא נועדה להישאר בשטח המדינה הערבית שתוכננה לקום על פי תוכנית החלוקה של ארץ ישראל מ-1947. עם התגברות הקרבות במלחמת העצמאות, פונה הכפר ב-13 במאי 1948, לפי הוראת הלגיון הערבי.[4] את הבתים תפסו כוחות צבא ההצלה. התושבים עזבו מזרחה לרמאללה, רנתיס ולמחנה הפליטים ג'לזון. הכפר נכבש במהלך שלב א' של מבצע דני, שבמהלכו נכבשו רמלה ולוד. בתי הכפר נהרסו בספטמבר 1948. במהלך שנת 1950 הוקם דרומית לשרידי הכפר המושב בית נחמיה.
שרידי היישוב
עריכהכיום נותרו מצפון למושב בית נחמיה ודרומית-מזרחית לשוהם שני שרידים עיקריים: בית הספר המשמש היום את קרן קיימת לישראל וממוקם בכניסה למושב, ובית קברות הממוקם במערב התל עליו שכן היישוב. לבד מהם קיימים באזור שרידי מערות ומתקנים חקלאיים שנחצבו בסלע.
ראו גם
עריכהקישורים חיצוניים
עריכה- Yolande Knell: Israel campaign throws spotlight on Jewish refugees from Arab lands, BBC News, Jerusalem
- אתר פליטי הכפר נבאלאנט
- מיכאל יעקובסון: סקירת שרידי הכפר וסביבתו ב-2013, באתר 'חלון אחורי', 28.4.13
הערות שוליים
עריכה- ^ רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, לוד-דיוספוליס 7, 2021, עמ' 19-17
- ^ רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, לוד-דיוספוליס 7, 2021, עמ' 23
- ^ נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
- ^ בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 99.