ברברה הפוורת'
ברברה הפוורת' (באנגלית: Barbara Hepworth; 10 בינואר 1903 – 20 במאי 1975) הייתה פסלת בריטית, חברת מסדר האימפריה הבריטית. הפוורת' הייתה מחשובי הפסלים המופשטים במאה ה-20 ובת דורו של הנרי מור. יצירותיה מוצגות באוספים רבים ברחבי העולם.
![]() | |
לידה |
10 בינואר 1903 וייקפילד, הממלכה המאוחדת ![]() |
---|---|
פטירה |
20 במאי 1975 (בגיל 72) St Ives, הממלכה המאוחדת ![]() |
לאום |
בריטים ![]() |
מקום לימודים |
|
תקופת הפעילות |
1924–1975 (כ־51 שנים) ![]() |
תחום יצירה |
פיסול ![]() |
זרם באמנות |
מודרניזם קטלאני ![]() |
יצירות ידועות |
Conversations with Magic Stones, Figure Three, Elegy III, Sea Form ![]() |
פרסים והוקרה | |
בן או בת זוג |
|
barbarahepworth | |
![]() ![]() |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/8/8a/Hepworth_1969.jpg/250px-Hepworth_1969.jpg)
ביוגרפיה
עריכההפוורת' נולדה בווייקפילד (אנ') שבמערב יורקשייר, שם שימש אביה כמודד קרקעות, ומאוחר יותר כחבר מועצה. ב-1920 החלה את הכשרתה כפסלת בבית הספר לאמנות לידס (Leeds School of Art). בשנת 1921, לאחר שזכתה במלגה, החלה ללמוד בקולג' המלכותי לאמנות בלונדון. מאוחר יותר בילתה זמן מה בלימוד פיסול באיטליה.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 הצטרפה הפוורת' אל חוג האמנים "הפשטה-יצירה" (Abstraction-Création) שהיה מזוהה עם האמנות הקונסטרוקטיביסטית. מאוחר יותר הייתה שותפה להקמת "מעגל", חוג אמנים בריטי שהוציא בשנת 1937 קובץ מאמרים קונסטרוקטיביסטי ובו התייחסויות לאמנותם של פיט מונדריאן ונחום גאבו[1].
בשנת 1938 נישאה הפוורת' לאמן בן ניקולסון, נישואים שהסתיימו בשנת 1951. בשנת 1965 זכתה בתואר דיים (Dame). בשנת 1975 נספתה בשרפה בביתה שבסנט איב (St Ives) קורנוול. במבנה זה, בו מוקם הסטודיו שלה, נפתח, בשנת 1980 מוזיאון ברברה הפוורת' המוקדש ליצירותיה במסגרת גלריית טייט.
קישורים חיצוניים
עריכה- אתר האינטרנט הרשמי של ברברה הפוורת'
- הסבר על ה"דודל" (שרבוט גוגל) שפרסמה גוגל לציון יום הולדתה ה-117 של ברברה הפוורת', באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית)
- ברברה הפוורת', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
- ברברה הפוורת', באתר "Find a Grave" (באנגלית)
- ברברה הפוורת', באתר Discogs (באנגלית)
הערות שוליים
עריכה- ^ סטיבן א. נאש (עורך), מאה שנות פיסול, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1987, עמ' 59.