צ'ג'ו (עיר)
צ'ג'ו (בהנגול: 제주시; בהנג'ה: 濟州市) היא בירת מחוז צ'ג'ו בקוריאה הדרומית. ע"פ מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה 492,306 תושבים. העיר היא אתר נופש ידוע, עם מלונות יוקרתיים ומתקני קזינו ציבוריים. בשנת 2011 טסו 9.9 מיליון נוסעים בין הערים סיאול וצ'ג'ו והפכו את מסלול גימפו – צ'ג'ו לנתיב האוויר הנוסעים העמוס ביותר בעולם.[2] בצ'ג'ו מבקרים מדי שנה יותר מעשרה מיליון מבקרים מדרום קוריאה, יפן וסין[3][4].
![]() | |
מראה כללי של העיר | |
מדינה |
![]() |
---|---|
מחוז | צ'ג'ו |
ראש העיר | גו הואיבאום |
שפה רשמית | קוריאנית |
שטח | 984.4 קמ"ר |
אוכלוסייה | |
‑ בעיר | 492,306[1] (2020) |
‑ צפיפות | 470.03 נפש לקמ"ר (2020) |
קואורדינטות | 33°30′35″N 126°31′19″E / 33.509722222222°N 126.52194444444°E |
http://www.jejusi.go.kr | |
היסטוריה
עריכהאזור העיר צ'ג'ו מילא תפקיד מרכזי באי צ'ג'ו מאז לפני ההיסטוריה המתועדת. סמסונגונגול, החורים שממנו אבאו שלושת אבותיהם של אנשי צ'ג'ו, ממוקמים במרכז העיר.
צ'ג'ו גדלה מהר מאז שנות השבעים. אזור שין צ'ג'ו (신제주), או "צ'ג'ו החדשה", הוקם לפני כמה עשורים, ונמצא במעלה הגבעה משדה התעופה ושוכנים בו מבני ממשלה רבים. בנייני הגג המסוככים שהיו נפוצים ברחבי העיר עד שנות השבעים נעלמים בהדרגה.
העיר הופרדה מנפת צפון צ'ג'ו בשנת 1955. עם זאת, בשנת 2005 התקבלה הצבעה למיזוג העיר עם נפת צפון צ'ג'ו, וגם מיזוג סאגוויפו עם נפת דרום צ'ג'ו ליצירת שתי ערים גדולות המנהלות בצורה ישירה את המחוז. שינוי זה נכנס לתוקף ביולי 2006.
בשנת 2012 סאנג-או קים התמנה לראש העיר; הוא היה בעבר הנשיא אזורי של צ'ג'ו בפדרציה הלאומית לשיתופי פעולה חקלאית.[דרוש מקור]
תחבורה
עריכההעיר צ'ג'ו היא מרכז התחבורה העיקרי במחוז צ'ג'ו. בעיר נמצא שדה התעופה היחיד באי, נמל התעופה הבינלאומי צ'ג'ו (קוד יאט"א: CJU); מסלול התעופה צ'ג'ו-סיאול הוא מסלול התעופה העמוס ביותר בעולם.[2]
בנוסף, נמל צ'ג'ו הוא הנמל הגדול ביותר באי, ומשרת את רוב ספינות הנוסעים והמטענים המבקרים באי. הנמל ניצב גם במרכז רשת הדרכים של האי. כדי לנסוע ברחבי העיר והאי, ישנם אוטובוסים שונים וזמינים במחירים משתלמים, אשר בדרך כלל עולים כ-1,000 וון דרום קוריאני (2.8 שקלים/0.90 דולר) לנסיעה אחת. נסיעה באוטובוס מצ'ג'ו לסאגוויפו (העיר השנייה בגודלה באי) אורכת בדרך כלל כשעה.[דרוש מקור]
כלכלה
עריכהבשל מיקומה המרכזי בתחבורה, החלק העיקרי של תחבורת תיירים באי צ'ג'ו עובר דרכה. תיירים רבים מגיעים לעיר דרך הנמל או דרך שדה התעופה, ובדרך כלל שוהים במלונות בשכונת סינצ'ג'ו, ונשארים בעיר כדי לבקר אטרקציות תיירותיות שונות בצ'ג'ו. האטרקציות העיקריות באי כוללות את סלע ראש הדרקון (Yongduam, ko: 용두암) לאורך החוף; סמסונגונגול, שלושה חורים באזור העיר התחתית; הפארק הלאומי האלאסאן בפנים; ההר הגבוה במדינה, האלאסאן; והגן הבוטני הגדול בעולם, בונג'אה ארטפיה.
העיר מפורסמת גם מגידול ומכירת תפוזים. העיר צ'ג'ו מוקפת בחוות תפוזים ומנדרינה.[5][6]
המטה של חברת התעופה צ'ג'ו אייר ממוקם בעיר צ'ג'ו.
גאוגרפיה
עריכההעיר מכסה את מחציתו הצפונית של האי צ'ג'ו, גובלת מדרום בעיר סאגוויפו (אנ') ומשאר הכיוונים במצר קוריאה, מול החוף הדרומי של מחוז דרום צ'אלה. בגבולותיה הקודמים של צ'ג'ו סיטי, היא הייתה ממוקמת כ-19.3 ק"מ ממזרח למערב, וכ-10.2 ק"מ מצפון לדרום.
אקלים
עריכהבצ'ג'ו יש אקלים סובטרופי לח (מדוד על ידי שיטת קפן Cfa), קיצים חמים מאוד וחורפים קרירים. על פי שיטת הולדרידג', בצ'ג'ו יש אקלים חם ולחות ביער ליד העיר. בשל מיקומה, צ'ג'ו היא אחת מהערים החמות ביותר בקוריאה. עם זאת, אפקט השלג של האוקיינוס מוריד משקעים בחורף, כגון ממטרי שלג עם רוח חזקה מאוד במהלך החורף. המשקעים משמעותיים לאורך כל השנה, אך הם רטובים יותר בקיץ, עם יותר מ-180 מילימטרים (7.1 אינץ') של גשם היורד בכל חודש מיוני עד ספטמבר. הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם בעיר היא 37.5 מעלות צלזיוס ב-25 ביולי 1942. למרות זאת, הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה אי פעם בעיר היא -6 מעלות צלזיוס ב-16 בפברואר 1977.
נתוני אקלים לצ'ג'ו | |||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
חודש | ינואר | פברואר | מרץ | אפריל | מאי | יוני | יולי | אוגוסט | ספטמבר | אוקטובר | נובמבר | דצמבר | שנה |
טמפרטורת ים ממוצעת °C | 14.7 | 13.6 | 13.3 | 14.6 | 16.7 | 20.6 | 24.4 | 26.1 | 24.5 | 21.8 | 18.9 | 15.9 | 18.8 |
שעות אור יום ממוצעות | 10.0 | 11.0 | 12.0 | 13.0 | 14.0 | 14.0 | 14.0 | 13.0 | 12.0 | 11.0 | 10.0 | 10.0 | 12.0 |
קרינת אור אולטרה-סגול ממוצעת | 3 | 4 | 6 | 8 | 9 | 10 | 11 | 10 | 8 | 6 | 4 | 3 | 6.8 |
מקור מספר 1: seatemperature.org[7] | |||||||||||||
מקור מספר 2: אטלס מזג האוויר[8] |
חלוקה מנהלית
עריכהצ'ג'ו מחולקת ל-19 שכונות (דונג), 4 עיירות (אאופ), ו-3 עיירות כפריות (מייאון):[9]
|
|
ערים תאומות
עריכההערים התאומות של צ'ג'ו הן:[10]
- גווילין, גואנגשי, הרפובליקה העממית של סין
- רואן, צרפת
- סנטה רוזה, קליפורניה, ארצות הברית
- סאנדה, היוגו, יפן
- לאיג'ואו, שאנדונג, הרפובליקה העממית של סין
- וקאיאמה, וקאיאמה, יפן
הסכמי חברות ושיתוף פעולה
עריכה- טוקיו, יפן
- בפו, יפן
- הונצ'ון, הרפובליקה העממית של סין
- קונשאן, ג'יאנגסו, הרפובליקה העממית של סין
- לורליי, גרמניה
- יאנגג'ואו, ג'יאנגסו, הרפובליקה העממית של סין
מזכר הבנות
עריכהקישורים חיצוניים
עריכה- אתר האינטרנט הרשמי של צ'ג'ו (בקוריאנית)
הערות שוליים
עריכה- ^ https://www.citypopulation.de/en/southkorea/jeju/admin/
- ^ 1 2 "Top flights". Daily chart. The Economist. 2012-05-14. נבדק ב-2012-05-14.
Jeju, on the South Korean island of the same name, is not one of the country's 20 biggest cities. Yet the island's allure as a domestic tourist destination resulted in 9.9m passengers flying between Seoul and Jeju (in either direction) in 2011. This makes it the busiest airline route in the world, according to Amadeus, a company that provides technology to the travel industry.
- ^ "Jeju Island: South Korea's volcanic holiday destination". CNN. 2014-04-17. נבדק ב-2015-04-15.
- ^ "The Chinese are buying up South Korea's Jeju Island, and the islanders are not too pleased". Quartz. Atlantic Media. 2014-09-11. נבדק ב-2015-04-15.
- ^ "Contact Us." Jeju Air. Retrieved on 2010-03-05.
- ^ "print_jeju.html." Jeju Air. Retrieved on 2010-03-05.
- ^ "Jeju Sea Temperature". seatemperature.org. נבדק ב-3 באפריל 2017.
{{cite web}}
: (עזרה) - ^ "Jeju, South Korea - Climate data". Weather Atlas. נבדק ב-3 באפריל 2017.
{{cite web}}
: (עזרה) - ^ 제주시소개 - 지리정보 면적 (בקוריאנית). Jeju City homepage. אורכב מ-המקור ב-2013-07-07. נבדק ב-2008-08-15.
- ^ "일본 하다노시". jeju.go.kr (בקוריאנית). Jeju Special Self-Governing Province. נבדק ב-2020-04-15.