דיאודורוס הראשון
דיאודורוס קריבליס הראשון (ביוונית: Διόδωρος, 14 באוגוסט 1923 - 20 בדצמבר 2000), נזיר וכומר יווני, היה הפטריארך היווני-אורתודכסי של ירושלים, מה- 1 במרץ 1981, ועד ליום פטירתו.
![]() | |
לידה |
14 באוגוסט 1923 כיוס, יוון ![]() |
---|---|
פטירה |
19 בדצמבר 2000 (בגיל 77) ירושלים, ישראל ![]() |
שם לידה |
Δαμιανός Γ. Καρίβαλης ![]() |
מדינה |
יוון ![]() |
דת |
נצרות אורתודוקסית ![]() |
![]() ![]() |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/he/thumb/f/f2/Diodoros_the_1st_ap.jpg/200px-Diodoros_the_1st_ap.jpg)
מנהיג
עריכהדיאודורוס נולד באי האגאי כיוס, והוטבל בשם דמיאנוס ג. קריבליס. בשנת 1938 בתקופת המנדט הבריטי, היגר קריבליס לארץ ישראל. הוא קיבל חינוך נוצרי, ובשנת 1944 קיבל על עצמו להיות נזיר, וקיבל את שמו החדש "דיאודורוס". 3 שנים מאוחר יותר, נהיה דיאודורוס כומר, ובשנת 1962 התמנה לארכיבישוף של הייראפוליס. הוא שירת בהייראפוליס עד לבחירתו לבישוף בפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית ברבת עמון, ובשנת 1981 התמנה לפטריארך היווני-אורתודוקסי של ירושלים.
כפטריארך של הכנסייה היוונית-אורתודוקסית, חלש דיאודורוס על נכסי מקרקעין רבים ברחבי המדינה, ובירושלים בפרט. כפועל יוצא מכך היה מעורב במספר רב של עסקאות מקרקעין עם גורמים פרטיים, כמו עם נציגי המדינה, הקרן קיימת לישראל ועיריית ירושלים. בין ראש עיריית ירושלים טדי קולק ובין דיאודורוס, שררו יחסי ידידות שחרגו מכללי הנימוס המקובלים בין ריבון חילוני, ואיש דת זר[1].
באחרית ימיו התדרדר מצב בריאותו כתוצאה מנמק ברגל שנגרם ממחלת סוכרת, ומחלת כליות, שחייבה אותו לעבור טיפולי דיאליזה. את מצבו זה ניצל אדם בשם יעקב רבינוביץ לבצע תרמית הידועה כפרשת הקרקעות של הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית ברחביה. בפרשת הונאה זאת, שהתרחשה בשנת 2000, ביים רבינוביץ עסקת מקרקעין רחבת היקף, בין מדינת ישראל והקרן קיימת לישראל לבין הפטריארכיה, תוך שהוא מציג מצג שווא כאילו הוא מתווך בין שליחי המדינה לבין דיאודורוס, ומוכר להם קרקעות של הפטריארכיה הממוקמות ברחביה.
זמן לא רב לאחר החתימה לכאורה על העסקה, ב-19 בדצמבר 2000, מת דיאודורוס בירושלים כשהוא חלש ותשוש מסיבוכיי מחלתו. ב-22 בדצמבר 2000, הוא נקבר בקתדרלה של השליחים הקדושים על הר הזיתים.
קישורים חיצוניים
עריכה- דיאודורוס הראשון באתר ORTHODOXWIKI
הערות שוליים
עריכה- ^ נדב שרגאי, הר המריבה, המאבק על הר-הבית, יהודים ומוסלמים, דת ופוליטיקה, הוצאת כתר הוצאה לאור, ירושלים 1995