דינה מויאל
דינה מויאל (1955 - 22 בנובמבר 2006) הייתה שופטת ישראלית. תפקידה האחרון במערכת המשפט של ישראל היה שופטת בבית המשפט המחוזי בנצרת.
![]() | |
דינה מויאל | |
לידה |
1955![]() ![]() |
---|---|
פטירה | 22 בנובמבר 2006 (בגיל 51 בערך) |
מדינה |
ישראל ![]() |
השכלה | אוניברסיטת תל אביב |
תקופת כהונה |
1989 – 22 בנובמבר 2006 (כ־17 שנים) ![]() |
תקופת הפעילות | 1989–2006 (כ־17 שנים) |
תפקידים בולטים |
|
![]() ![]() |
ביוגרפיה
עריכהמויאל נולדה בישראל. בשנת 1973 סיימה את לימודיה התיכוניים בקיבוץ רשפים שבעמק בית שאן. באותה שנה התגייסה לצבא הגנה לישראל ושירתה שם עד שנת 1975. בין השנים 1975–1981 התגוררה מויאל במושב נביעות ששכן בחצי האי סיני ועבדה שם בתחום התיירות.[1]
בשנת 1987 קבלה תואר במשפטים באוניברסיטת תל אביב והחלה התמחות במשרד עורכי הדין ש. הורוביץ ושות'[2] שנמשכה עד לשנת 1989. באותה שנה הוסמכה כעורכת דין.[1]
בחודש מאי 1996 נבחרה לכהונת שופטת בבית משפט השלום בנצרת. באוגוסט 2001 מונתה לסגנית נשיא בית משפט השלום בנצרת.[1] באוקטובר 2004 היא מונתה להיות רשמת ושופטת בפועל של בית המשפט המחוזי בנצרת. בחודש ינואר 2006 מונתה לכהונת שופטת בבית המשפט המחוזי בנצרת.
בשנת 2006 קבעה בפסק דין תקדימי[דרושה הבהרה] כי פטירת חבר קיבוץ אינה מקנה ליורשיו "דמי עזיבה".[3]
מויאל נפטרה ב-22 בנובמבר 2006.
קישורים חיצוניים
עריכה- דינה מויאל, באתר הרשות השופטת
הערות שוליים
עריכה- ^ 1 2 3 דינה מויאל, באתר הרשות השופטת
- ^ עודד ארבל, כולם היו מתמחיו, באתר הארץ, 30 ביוני 2006
- ^ עמירם כהן, בית המשפט בפסק דין תקדימי: פטירת חבר קיבוץ אינה מקנה ליורשיו "דמי עזיבה", באתר הארץ, 25 באוגוסט 2006