בית הכנסת ברחוב אלדרידג'
בית הכנסת ברחוב אלדרידג' (באנגלית: Eldridge Street Synagogue; נבנה בשנת 1887 בלואר איסט סייד במנהטן על ידי יהודים ממזרח אירופה שהיגרו לניו יורק. כיום בית הכנסת מוכר כאתר היסטורי לאומי (אנ') וממשיך לתפקד כמקום התפילה של קהילת "קהל עדת ישורון".
![]() | |
מידע כללי | |
---|---|
סוג |
בית כנסת, מוסד ללא כוונת רווח ![]() |
כתובת |
12 Eldridge Street ![]() |
מיקום |
מנהטן ![]() |
מדינה |
ארצות הברית ![]() |
הקמה ובנייה | |
תקופת הבנייה | ?–1887 |
תאריך פתיחה רשמי |
1887 ![]() |
סגנון אדריכלי |
אדריכלות נאו-מורית ![]() |
קואורדינטות | 40°42′53″N 73°59′36″W / 40.71475°N 73.993472222222°W |
www | |
![]() ![]() |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/a/a7/EldridgeSanctuary.jpg/250px-EldridgeSanctuary.jpg)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/2/29/EldridgeBeitMidrash.jpg/250px-EldridgeBeitMidrash.jpg)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/d/d2/Eldridge_001.jpg/250px-Eldridge_001.jpg)
היסטוריה
עריכהבית הכנסת הוא אחד מבתי הכנסת העתיקים ביותר בארצות הברית. הוא הוקם בשנת 1887 ברחוב אלדרידג' מס' 12. למעשה נבנה בית הכנסת על שלוש חלקות ברחוב, דבר שאיפשר בניית סוכה ואת חדירת השמש לבניין בתקופה מאוחרת יותר. קהילת "קהל עדת ישורון", שהתפצלה בשנות ה-50 של המאה ה-19 מתוך קהילת בית המדרש הגדול, אספה כסף במשך שש שנים לבניית בית הכנסת, ובמהלכן קיימה את התפילות בכנסייה סמוכה. לאחר שאספו את הכספים הנדרשים פנו לאדריכלים פטר ופרנסיס ויליאם הרטר, שעיצבו את הבניין בסגנון מורי מתחדש.
אלפים השתתפו בתפילות בבית הכנסת במהלך השנים עד שנת 1920 בימים הנוראים משטרת ניו יורק הציבה שוטרים ברחובות הסמוכים לווסת את ההמונים שנהרו למקום. בין רבני הקהילה נמנה רבי אברהם אהרן יודלביץ. במהלך אותן שנים היווה בית הכנסת מרכז קליטה והתאקלמות ליהודים רבים שהגיעו לארצות הברית וניסו להיקלט לחברה האמריקאית. המקום נתן שירותים קהילתיים ולא רק שירותי דת. אנשי הקהילה אספו תרומות לנזקקים ואף שלחו תרומות ליהודים בארץ ישראל.
בשנות השלושים של המאה ה-20 החל קהילת בית הכנסת להצטמצם עם מעבר של חברי הקהילה לאזורים אחרים בעיר ובארצות הברית בכלל. מכסות ההגירה שהושמו בשנת 1924 הגבילה את מספר המהגרים שהגיעו לניו יורק. בנוסף, השפל הגדול צמצם את יכולותיהם הכלכליות של חברי הקהילה. רב הקהילה משנת 1931 ועד פטירתו ב-1943 היה הרב יהודה אידלסון. השימוש בהיכל בית הכנסת בקומה השנייה של הבניין הלך ופחת מאותן שנים ואילך. בשנות החמישים נסגרה הגישה אל ההיכל עקב דליפת מי הגשם אל הקומה השנייה.
ללא המשאבים הנדרשים לחמם ולתחזק את היכל בית הכנסת, העבירה הקהילה את הפעילות הדתית לבית המדרש בקומת המרתף. ההיכל נותר נטוש ונעול משנת 1955 עד שנת 1980. באותה שנה ביקש חוקר מאוניברסיטת קולומביה גישה להיכל לצורך מחקר היסטורי. עם פתיחת מנעולי ההיכל נתגלו נזקי מזג האוויר וההזנחה.
שיקום בית הכנסת
עריכהבשנת 1986 הוקם ארגון ללא מטרת רווח בשם "פרויקט רחוב אלדרידג'" במטרה לשקם את המבנה ולחדש את פעילותו הקהילתית, החינוכית והתרבותית. השופט פול בוקסון היה ממובילי הקהילה האורתודוקסית במקום באותן שנים ופעל להבטיח שהקהילה תוכל להמשיך את פעילותה הדתית בבית המדרש בעת תהליך השיקום.
פרויקט רחוב אלדרידג' סיים את תהליך השיקום ב-2 בדצמבר 2007 בעלות 20 מיליון דולר ופתח את בית הכנסת לקהל הרחב תחת השם "המוזיאון ברחוב אלדרידג'".
בית הכנסת כיום
עריכהקהילת קהל עדת ישורון ממשיכה לקיים תפילות מעריב מדי יום ותפילות יום שבת בהיכל, כמו גם תפילות בחגים וביום טוב. המוזיאון מציע סיורים בבניין ובאזור הלואר איסט סייד. כמו כן ניתן למצוא במוזיאון תשמישי קדושה, שלטים ותמונות משנות פעילותו של בית הכנסת לאורך השנים. בית הכנסת ממשיך להוות מרכז קהילתי ומקיים מגוון אירועים חינוכיים, תרבותיים וקהילתיים לכלל תושבי האזור ולכל זרמי היהדות.
ראו גם
עריכהלקריאה נוספת
עריכה- Landmark of the Spirit; The Eldridge Street Synagogue, Annie Polland, Yale University Press, 2009
קישורים חיצוניים
עריכה- אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת ברחוב אלדרידג' (באנגלית)