ז'אן-בטיסט בנאר דה לה ארפ
ז'אן-בטיסט בנאר דה לה ארפ (בצרפתית: Jean-Baptiste Bénard de la Harpe; 4 בפברואר 1683, סן-מלו - 26 בספטמבר 1765) היה מגלה ארצות צרפתי, שהתפרסם בזכות גילוי מה שעתיד להיות מאוחר יותר ליטל רוק בארקנסו. הוא היה האירופאי הראשון שהגיע למה שעתיד להיות מאוחר יותר אוקלהומה.
לידה |
26 בספטמבר 1683 סן-מלו, צרפת ![]() |
---|---|
פטירה |
26 בספטמבר 1765 (בגיל 82) סן-מלו, צרפת ![]() |
תקופת הפעילות |
? – 26 בספטמבר 1765 ![]() |
חתימה |
![]() ![]() |
![]() ![]() |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/4/40/Carte_Louisiane_Benard_de_la_Harpe_1724.jpg/250px-Carte_Louisiane_Benard_de_la_Harpe_1724.jpg)
לה ארפ, התיישב במהלך שנת 1718 לחופי הנהר האדום, והקים תחנת מסחר עם התושבים המקומיים. הוא עזב ב-11 באוגוסט 1719, מלווה ב-9 אנשים (שניים מתוכם אינדיאניים מקומיים ששימשו כמורי דרך) ו-22 סוסים, ועלה במעלה הנהר. לאחר 23 ימי צעידה וחציית הרי האוצ'יטה, הוא נפגש עם מקומיים וסחר עימם. כיום מוערך כי מיקום ההתיישבות הוא כ-21 קילומטר דרומית מטלסה, אוקלהומה על הגדה המערבית של נהר הארקנסו.
מסעו של לה ארפ חשוב בידיעות הרבות שהוא אסף על אורח החיים האינדיאני בתקופה והקשר הראשוני בין האדם האירופאי לשבטים באזור. כמו כן לה ארפ רשם מידע רב על האזור בו סייר.
בשנת 1722, לה ארפ חצה את נהר הארקנסו ובדרכו ראה שני סלעים גדולים על גדות הנהר. הסלע הקטן יותר, על גדת הנהר הדרומית כונה "הסלע הקטן" (בצרפתית: "La Petite Roche"), והגדול יותר בגדה הצפונית, כונה "הסלע הגדול" ("La Grande Roche"). הוא הקים במקום תחנת מסחר, שסחרה עם תושבים אינדיאנים באזור. הוא המשיך בחקר האזור, עד לטווח של כ-110 קילומטרים.
לה ארפ שב לצרפת בשנת 1723 ומעולם לא חזר לאמריקה עד למותו.