יוחנן הרסון
יוחנן הרסון (1 בפברואר 1950 – 20 בפברואר 2022) היה צייר, פסל, שחקן ותפאורן ישראלי.
ביוגרפיה
עריכההרסון נולד וגדל במונטריאול, קנדה. החל לצייר בגיל צעיר ובגיל 8 זכה בפרס יוקרתי לאמנות ילדים. כבר מגיל 12 החל לעבוד כשחקן. הוא שיחק באופרת סבון בטלוויזיה במשך חמש עונות רצופות והופיע במספר סרטים עלילתיים, דרמות טלוויזיה, ושיחק בהצגות תיאטרון.
בשנת 1967 הגיע לישראל על מנת ללמוד בבצלאל אך חזר לקנדה והחל ללמוד באוניברסיטת קונקורדיה שבמונטריאול, דרמה ועיצוב. הוא סיים את לימודיו בשנת 1971. בשנת 1974 קיבל תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בירושלים בספרות אנגלית ותיאטרון.
הרסון ייצר שטיחי קיר דקורטיביים, ושימש אמן והמנהל האומנותי של סטודיו ארט נובה בירושלים.
עבודותיו של הרסון מוצגות במוסדות ציבוריים ופרטיים שונים כמו: בנייני האומה בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, בית העיתונאים בירושלים, בנק מזרחי (ב-38 סניפים), סביוני הגן בתל אביב, לובי אפריקה ישראל (פרס העיצוב הטוב ביותר), תיאטרון רמת גן, קונסרבטוריון באור יהודה, מרכז היהלומים בתל אביב ועוד. כמו כן עבודותיו מוצגות בתערוכות באירופה ובצפון אמריקה.
שיחק בתפקיד אורח בסדרת המתח והמסתורין של מיקי בהגן "סיפורים לשעת לילה מאוחרת" בפרק 'מוות בטוח' לצידם של נתן זהבי ודן תורג'מן. בשנים 1996–1999 שיחק הרסון בסדרת טלוויזיה הישראלית כסף קטלני, בערוץ 2 את דמותו של מרסל הצרפתי.
בשנת 2007 הקים בצוותא עם מרלן פרר את גלריית GEBO בבית אמריקה בתל אביב. רפאל ברביבאי הצטרף אליהם כאוצר הגלריה. בדצמבר 2011 אצר תערוכה ייחודית "מבט גאה", שבאה לבחון, מהי "מיניות גברית הומוסקסואלית".[1][2]
הרסון התגורר בתל אביב, היה גרוש ואב לשני ילדים. נפטר ב-20 בפברואר 2022 בגיל 72.
פרסים ומועמדויות
עריכה- 1980 - מקום שלישי בפסטיבל תיאטרון פרינג' בעכו על "מידות" - בימוי ועיצוב
- 1981 - מקום שני בפסטיבל תיאטרון פרינג' בעכו על "אדם לאדם" - הפקה, רעיון מקורי, עיצוב
- מועמדות לפרס כינור דוד, על עיצוב "אדם לאדם"
- 1983 - מועמדות לפרס כינור דוד, על הצגת הילדים הטובה ביותר - "כיבוי אורות" - בימוי ועיצוב.
תערוכות
עריכהתערוכות יחיד:
- 1991 - גלריית וינדמיל, מינכן, גרמניה
- 1992 - גלריית ברהלר, האג, הולנד
- 1992 - בית האומן, ירושלים
- 1993 - גלריה עירונית, ירושלים.
- 1994 - גלריה בנדטי, סוהו, ניו יורק.
- 1995 - תערוכה נודדת בגלריות לאמנות ב: סוהו, שיקגו, מיאמי, ארצות הברית
- 1996 - גלריית הרמן, אסן, גרמניה.
- 1998 - גלריית ארט נובה, בית נקופה.
- 1998 - גלריית פדרמן-ליפשטדט, גרמניה.
תערוכות קבוצתיות:
- 1989 - בית האומן, ירושלים
- 1990 - ארט אקספו, לוס אנג'לס, ארצות הברית
- 1990 - ארט אקספו, ניו יורק, ארצות הברית
- 1991 - ארט אקספו, ניו יורק, ארצות הברית
- 1991 - אמנות המבורג, גרמניה
- 1992 - ארט אקספו, ניו יורק, ארצות הברית
- 1993 - פסטיבל האמנות השנתי, בוקה רטון, פלורידה, ארצות הברית
- 1993 - ארט אקספו, ניו יורק, ארצות הברית
- 1999 - גלריית נוכרבך-בילפילד, גרמניה
- 1999 - גלריית ננשטהואז בכר, אולבה, גרמניה
- 1999 - גלריית קיבוץ מחניים, "נופים"
- 1999 - מצפה חיים גלריית, "תל אביב מזכרית לי את ניו יורק".
קישורים חיצוניים
עריכההערות שוליים
עריכה- ^ גיא משיח, מדוע המיניות הגברית ההומוסקסואלית היא כזה טאבו באמנות הישראלית ?, באתר TheMarker, 9 בדצמבר 2011
- ^ רועי יולדוס רוזנצוייג, מבט גאה: תערוכה חדשה על טהרת המין הגברי בתל אביב, באתר מאקו, 5 בדצמבר 2011