מריו מונטי
מריו מונטי (באיטלקית: Mario Monti; נולד ב-19 במרץ 1943) הוא פוליטיקאי וכלכלן איטלקי, שכיהן כראש ממשלת איטליה בשנים 2011–2013. בעברו שימש כנציב האיחוד האירופי לתחרותיות בשנים 1999–2004. כמו כן, כיהן גם כשר האוצר וכממלא מקום שר החוץ של איטליה. מונטי גם שימש בעברו כיועץ לבנק ההשקעות גולדמן זקס.
לידה |
19 במרץ 1943 (בן 81) וארזה, איטליה | ||||
---|---|---|---|---|---|
שם לידה |
Mario Monti ![]() | ||||
מדינה | איטליה | ||||
השכלה | |||||
מפלגה | הבחירה האזרחית | ||||
בת זוג | אלזה אנטוניולי | ||||
| |||||
פרסים והוקרה | |||||
חתימה |
![]() ![]() | ||||
![]() ![]() |
תולדות חייו
עריכהמונטי נולד בעיר ורזה בחבל לומברדיה, באיטליה. הוא סיים תואר ראשון בכלכלה ובניהול באוניברסיטת בוקוני במילאנו. הוא המשיך בלימודים מתקדמים בכלכלה באוניברסיטת יל, שם היה תלמידו של חתן פרס נובל לכלכלה ג'יימס טובין.
בשנים 1970–1985 הוא לימד כלכלה באוניברסיטת טורינו ועבר ללמד באוניברסיטת בוקוני, שם שימש אף כרקטור בשנים 1989–1994 וכנשיא האוניברסיטה בשנת 1994. מוקד מחקריו הכלכליים היה בלימוד התנהגות בנקים בתנאי מונופול.
בשנת 1994 הוא מונה על ידי ממשלתו הראשונה של סילביו ברלוסקוני לשרת בנציבות האירופית, לצד המדינאית האיטלקייה אמה בונינו. בתפקידו הראשון כנציב היה אחראי ל"שוק פנימי, שירותים פיננסיים ואינטגרציה פיננסית, מכסים ומסים". בשנת 1999 חודש מינויו לנציבות על ידי ממשלת מאסימו ד'אלמה, תחת נשיא הנציבות האירופית רומנו פרודי. בתקופתו השנייה בנציבות היה אחראי לתחרותיות בתחום האיחוד האירופי. בתקופה זו יזם הליכים על הפרת הגבלים עסקיים נגד חברת מיקרוסופט וכן עמד בראש חקירה בעניין הצעת האיחוד בין חברות הענק ג'נרל אלקטריק והאניוול, איחוד שנמנע בסופו של דבר בהחלטת הנציבות האירופית.
בשנת 2004 לא האריכה ממשלת ברלוסקוני השנייה את כהונתו. מונטי שב לכהן כנשיא אוניברסיטת בוקולי. בשנת 2010 הטיל עליו נשיא הנציבות האירופית ז'וזה מנואל ברוזו לכתוב דו"ח על העתיד של שוק אחד ולהציע צעדים נוספים להשלמת תוכנית האיחוד האירופי ליצירת שוק אחד[1]. נוסף לתפקידו כנשיא אוניברסיטה, מונטי אף עומד בראש מכון ברויגל, מכון מחקר כלכלי אירופי שנוסד בשנת 2005.
ב-9 בנובמבר 2011 מינה נשיא איטליה ג'ורג'ו נפוליטנו את מונטי לסנאטור לכל החיים בהסנאט של הרפובליקה[2]. ב-12 בנובמבר 2011 הטיל עליו נפוליטנו להרכיב ממשלה חדשה[3], וב-16 בנובמבר הושבע מונטי לראשות הממשלה. כן מכהן מונטי כשר האוצר. לתפקיד שר החוץ בממשלתו מונה ג'וליו טרצי, אשר כיהן בעבר כשגריר איטליה בישראל. מונטי הכריז כי הוא מקווה להקים ממשלה שתכהן עד הבחירות הבאות, שעתידות להתקיים ב-2013[4]. ב-21 בדצמבר 2012, הגיש מונטי לנשיא ג'ורג'ו נפוליטנו את התפטרותו. הוא נאלץ לעשות זאת אחרי שמפלגתו של ברלוסקוני הסירה את התמיכה בו[5].
מונטי התמודד בבחירות הכלליות באיטליה 2013, אך זכה בהישג מוגבל. ב-28 באפריל 2013 סיים את כהונתו כראש ממשלה.
מונטי ידוע כאגיפטולוג חובב עוד מתקופת עבודתו באוניברסיטת טורינו.
קישורים חיצוניים
עריכה- מריו מונטי, ברשת החברתית פייסבוק
- מריו מונטי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
- מריו מונטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
- AP, סופר מריו: הטכנוקרט האלגנטי שיציל את איטליה?, באתר ynet, 14 בנובמבר 2011
- Super Mario and the Temple of Learning, באתר קרן המטבע הבינלאומית (באנגלית)
- ויקטור סימפסון, גלדיאטור: מריו מונטי נלחם למען המשק האיטלקי, באתר nrg, 6 בפברואר 2012
הערות שוליים
עריכה- ^ Mario Monti, A New Stategy for a Single Market. May 9, 2010.
- ^ A Shaken Italy Is Poised to Name a New Government. New York Times, November 10, 2011
- ^ סוכנויות הידיעות, איטליה: מריו מונטי הוא ראש הממשלה החדש, באתר ynet, 13 בנובמבר 2011
- ^ http://www.bbc.co.uk/news/world-europe-15730394
- ^ רויטרס, בחירות בפברואר: ראש ממשלת איטליה התפטר, באתר ynet, 21 בדצמבר 2012