פשטו
פשטו (IPA: [pəʂt̪oː, ˈpəçt̪oː, ˈpʊxt̪oːˈ]) היא שפה איראנית המדוברת בפי הפתאנים בדרומה ובמזרחה של אפגניסטן ובצפון-מערב פקיסטן, וכן בקרב קהילות פתאניות ברחבי העולם. זוהי השפה הרשמית של אפגניסטן, יחד עם הדארי. בפשטו שני ניבים עיקריים, הניב של פשאוור והניב של קנדהאר.
![]() | |
מדינות | אפגניסטן, פקיסטן |
---|---|
אזורים | אפגניסטן, צפון-מערב פקיסטן, וצפון-מזרח איראן |
דוברים | 45 מיליון |
כתב | אלפבית ערבי |
משפחה |
|
לאום |
![]() ![]() |
קוד שפה |
ps ![]() |
קוד ISO 639-1 |
ps ![]() |
קוד ISO 639-2 |
pus ![]() |
קוד ISO 639-3 |
pus ![]() |
ראו גם | שפה • כתב • רשימת שפות |
![]() ![]() |
באפגניסטן הפשטו היא השפה העיקרית והיא משמשת כשפה ניהולית ודיפלומטית.
הגיית השפה וכתיבתה
עריכהסדקי | ענבלי | וילוני | חכי | כפוף | בתר־ מכתשי |
מכתשי /שִנִּי |
שפתי (־שִנִּי) | |||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
אפי | ɳ | n | m | |||||||||||||
סותם | ʔ | q | g | k | ɖ | ʈ | d | t | b | p | ||||||
מחוכך | ʤ | ʧ | ʣ | ʦ | ||||||||||||
חוכך | h | ɣ | x | (ʝ | ç) | (ʐ | ʂ) | ʒ | ʃ | z | s | f | ||||
מקורב (צדי) |
w | j | ||||||||||||||
l | ||||||||||||||||
מקיש | ɺ̢ | |||||||||||||||
רוטט | r |
הפונמות /q/, /f/ קיימות רק במילים שאולות ונוטים להחליפן בפונמות /k/, /p/ בהתאמה.
תחביר
עריכהפשטו היא שפה מסוג נושא-מושא-נשוא (SOV) וכוללת מרכיבים ארגטיביים. הפועל מתאים לנושא במשפטים עומדים ובמשפטים יוצאים בפסוקיות שאינן מושלמות, אבל כשמדובר בפעולה שהושלמה בעבר הפועל מתאים לנושא במשפט עומד, ולמושא במשפט יוצא.[1] הפועל נוטה בהווה, בהווה מושלם, בעבר פשוט, בעבר מתמשך ובעבר מושלם. בשמות עצם קיימת הבחנה בין זכר ונקבה,[2] יחיד ורבים, ויחסה במשפט (נושא, מושא ישיר, אבלטיב, פנייה). בפשטו קיימות מילות יחס משלושה סוגים: תחיליות (prepositions), סופיות (postpositions) ומשולבות (circumpositions).
קישורים חיצוניים
עריכה- מילונים מקוונים מפשטו לשפות אחרות
- פשטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הערות שוליים
עריכה- ^ Britannica, T. Editors of Encyclopaedia. "Pashto language." Encyclopedia Britannica, https://www.britannica.com/topic/Pashto-language.
- ^ Emeneau, M.B., "Bilingualism and Structural Borrowing", Proceedings of the American Philosophical Society 106 (1962) pp. 430–442, p. 441