פורטל:תחבורה/הידעת?/57
!["חייו והרפתקאותיו של אלכסנדר סלקירק – רובינזון קרוזו האמיתי", ספר עלילתי משנת 1835](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/8/8d/Alexander_Selkirk_Title_Page.jpg/100px-Alexander_Selkirk_Title_Page.jpg)
בשנת 1703 פרצה מגפה בספינה "סינק פורטס", ששטה באוקיינוס השקט. כחמישים מאנשיה מתו, בתוכם רב החובל. כרב החובל החדש, מונה תומאס סטרדלינג, והקצין אלכסנדר סלקירק מונה לסגנו. אולם מינויים אלו לא היו מוצלחים, כי בין השניים פרצו ויכוחים רבים. כך, לאחר שהספינה התבלתה בשל הפלגה במספר סערות, סלקירק דרש לעגון באי הקרוב ולשפצה, אך סטרדלינג סרב. אי זה קרוי כיום "אי רובינזון קרוזו", וכמו בסיפור "רובינזון קרוזו", סלקירק בחר להישאר עליו לבדו, וזמן קצר לאחר נטישתו, התפרקה הספינה בלב הים. אלא שבניגוד לסיפורו של קרוזו, שברי הספינה ומטענה לא נסחפו אל האי עליו הוא נשאר. כמו בסיפורו של קרוזו, גם סלקירק שרד על האי הבודד במשך מספר שנים עד לחילוצו, ולמד לכלכל את עצמו בכוחות עצמו. אלא שבניגוד לסיפורו של קרוזו, סלקירק לא מצא על האי אנשים שהפכו לעבדיו ולחבריו, כמו ששת בסיפור של קרוזו. החברים שמצא סלקירק על האי היו חתולי בית נטושים. בשנת 1719 פרסם הסופר דניאל דפו רומן בשם "רובינזון קרוזו", שמקור ההשראה העיקרי שלו היה העדות של אלכסנדר סלקירק.