קוטו (כלי נגינה)
קוֹטוֹ הוא כלי מיתר יפני מסורתי הדומה לציתר, והוא כלי הנגינה הלאומי של יפן. זהו כלי פריטה העשוי מעץ הפאולוניה. הוא בעל 13 מיתרים שמתוחים על 13 גשרים ניידים. אורכו כ-180 סנטימטר ורוחבו כ-25 סנטימטר. קיים גם קוטו בעל 17 מיתרים וגרסאות נוספות בעלי עשרים, עשרים וחמש ואפילו שלושים מיתרים[1]. באופן מסורתי נהוג לנגן על הקוטו בכריעה או בישיבה על הרצפה.
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/6/64/Japanese_Koto.jpg/250px-Japanese_Koto.jpg)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/7/76/Koto_by_Fumie_Hihara_2016.png/210px-Koto_by_Fumie_Hihara_2016.png)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/2/21/Lady_playing_koto.jpg/250px-Lady_playing_koto.jpg)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/6/6e/Les_mains_de_Mieko_Miyazaki_jouant_du_Koto_%28mus%C3%A9e_Guimet%29.jpg/210px-Les_mains_de_Mieko_Miyazaki_jouant_du_Koto_%28mus%C3%A9e_Guimet%29.jpg)
מוצאו של הקוטו מכלי הגוז'נג הסיני, שהגיע ליפן במאות ה-7 וה-8. מקורו של הקוטו המודרני הוא בכלי גקוסו ששימש במוזיקת החצר הקיסרית (גאגאקו). במהלך המאה השבע עשרה יאטצוהאשי קנגיו, מוזיקאי עיוור שלמד קוטו בניגוד לכלל שלא ניתן ללמד אותו לעיוורים, שינה את הרפרטואר של הקוטו והפך את המוזיקה לזמינה לקהל רחב יותר[2]. הקוטו הפך לכלי פופולרי מאוד בקרב האצולה היפנית. חוברו לו יצירות סולו ויצירות להרכבים קאמריים שכללו את הקוטו. נגן הקוטו גם שר לעיתים לצלילי הנגינה של הקוטו.
לכל חלק של הקוטו יש שם מסורתי שמתחבר לדעה שצורתו של הקוטו דומה לדרקון. החלק העליון נקרא "קליפת הדרקון" והחלק התחתון נקרא "קיבת הדרקון". קצה אחד של הקוטו המורגש בגלל מעטפת הבד הצבעונית הניתנת להסרה מכונה "ראש הדרקון" המורכב מחלקים כמו "קרני הדרקון", "לשון הדרקון", "עיניי הדרקון" ו"מצח הדרקון". הקצה השני של הקוטו נקרא "זנב הדרקון"[3].
את הקוטו מנגנים על ידי מריטת המיתרים עם האגודל ושתי האצבעות הראשונות של יד ימין, אשר מצוידות במפרט שנהב הנקרא טסומה (טופר הדרקון)[4].
מקור השם
עריכההמונח קוטו מופיע בקוג'יקי ביחס לכלי מיתר עתיק. גרסאות שונות של הכלי נוצרו ובסופו של דבר חלק מהם הפכו לווריאציות הסטנדרטיות של הקוטו בימינו. ארבעת סוגי הקוטו (gakuso, chikuso, zokuso, tagenso) נוצרו על ידי תת-תרבויות שונות, אך גם הותאמו לשינוי סגנון הנגינה[5].
ראו גם
עריכהלקריאה נוספת
עריכה- The Koto: A Traditional Instrument in Contemporary Japan, by Henry Johnson (Hotei, 2004)
- The Kumiuta and Danmono Traditions of Japanese Koto Music, by Willem Adriaansz (University of California Press, 1973)
קישורים חיצוניים
עריכה- Traditional Japanese Music באתר (https://web-japan.org)
- Koto - Discover The Sound Of An Amazing Traditional Instrument באתר (https://matcha-jp.com)
- Koto, early 17th century, Japan, באתר (The Metropolitan Museum of Art)
- Koto no Koto על כלי נגינה יפניים מסורתיים
- קוטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הערות שוליים
עריכה- ^ Bruno Deschênes, Japanese Traditional Instrumental Music, mustrad.org, 2001
- ^ Koto (musical instrument), new world encyclopedia
- ^ The Sounds of Tradition in the Art of Making Koto | November 2018 | Highlighting Japan, www.gov-online.go.jp
- ^ קוטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
- ^ A "Koto" by Any Other Name: Exploring Japanese Systems of Musical Instrument Classification on JSTOR, www.jstor.org (באנגלית)