אמיל יאנינגס
אמיל יאנינגס (בגרמנית: Emil Jannings; 23 ביולי 1884 – 2 בינואר 1950) היה שחקן קולנוע גרמני, האדם הראשון שזכה בפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר. יאנינגס התפרסם בזכות הופעתו בסרטים אילמים הוליוודיים רבים, והיה שחקן מפורסם גם בימי המשטר הנאצי. הופעתו בסרטי תעמולה נאציים הביאה להחרמתו ולקץ הקריירה שלו לאחר מלחמת העולם השנייה.
![]() | |
יאנינגס עם אשתו, 1929 | |
לידה |
23 ביולי 1884 שווייץ |
---|---|
פטירה |
2 בינואר 1950 (בגיל 65) זלצבורג, אוסטריה |
מקום קבורה |
Sankt Wolfgang im Salzkammergut - cemetery ![]() |
שם לידה |
Theodor Friedrich Emil Janenz ![]() |
מדינה |
גרמניה ![]() |
תקופת הפעילות |
1914–1945 (כ־31 שנים) ![]() |
בן או בת זוג | |
פרסים והוקרה |
|
פרופיל ב-IMDb | |
חתימה |
![]() ![]() |
![]() ![]() |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/1/11/Bundesarchiv_Bild_183-1984-0321-509%2C_St._Wolfgang%2C_Joseph_Goebbels_und_Emil_Jannings.jpg/250px-Bundesarchiv_Bild_183-1984-0321-509%2C_St._Wolfgang%2C_Joseph_Goebbels_und_Emil_Jannings.jpg)
תולדות חייו
עריכהיאנינגס נולד בשווייץ לאם שהייתה גרמניה אתנית ילידת רוסיה ואב אמריקאי. בנעוריו עברה משפחתו לגרמניה והוא הופיע כשחקן תיאטרון בלייפציג ובברמן ולאחר מלחמת העולם הראשונה בלהקת התיאטרון של מקס ריינהרדט בברלין.
בשנות העשרים הפך לשחקן ראינוע בחברת הפקת הסרטים הגרמנית UFA. הוא שיחק את אותלו, את טרטיף, את לואי ה-15 בסרט "דו-בארי" של ארנסט לוביטש ואת מפיסטופלס בגרסת פרידריך וילהלם מורנאו ל"פאוסט". בשנת 1926 עבר להוליווד לפי הזמנת אולפני סרטי פרמאונט, שם השתכר 400,000 דולר לשנה וביתו הפך למרכז חברתי למהגרים מעריצים מגרמניה.[1] ב-1929 זכה בשני פרסי אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידיו בסרטים "דרך כל בשר"[2] ו"הפקודה האחרונה".[3]
עם כניסת הסרטים המדברים לא יכול היה יאנינגס להמשיך ולהופיע בארצות הברית מכיוון שלא ידע כמעט אנגלית ודיבורו לא היה מובן. הוא שב לגרמניה ואף שכנע את במאי "המלאך הכחול", יוזף פון שטרנברג, לשוב אף הוא לגרמניה מארצות הברית על מנת לביים סרט מדבר שבו יככב יאנינגס בתפקיד הראשי, למרות יחסים אישיים קשים וסבוכים בין שניהם, שכללו כמעט התעללות של פון שטרנברג ביאנינגס.[1] יאנינגס השלים את הסרט אך לא שב עוד לעבוד עם יוזף פון שטרנברג.
עם עליית הנאצים לשלטון היה יאנינגס, שנהנה מהחנופה שהרעיף עליו יוזף גבלס[1] לשחקן מוביל ב-UFA, שהפכה להיות מחלקה במשרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם שהפיקה סרטי תעמולה נאציים. עם כניסת בעלות הברית לברלין ב-1945 הציג יאנינגס בפני הוועדה לדה-נאציפיקציה את פסלון האוסקר שלו כניסיון להוכיח את עברו האמריקאי.
הוא הוחרם ופרש לזלצבורג, שם מת.
קישורים חיצוניים
עריכה- אמיל יאנינגס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
- אמיל יאנינגס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
- אמיל יאנינגס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
- אמיל יאנינגס, באתר AllMovie (באנגלית)
- אמיל יאנינגס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
- אמיל יאנינגס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
הערות שוליים
עריכה- ^ 1 2 3 אוטו פרידריך, לפני המבול, ברלין 1933-1918, ירושלים: הוצאת כרמל, 2010 עמ' 252-253
- ^ "דרך כל בשר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
- ^ "הפקודה האחרונה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)