אקדמיה ז'וליאן
ערך ללא מקורות | |
אקדמיה ז'וליאן (בצרפתית: Académie Julian) היה בית ספר גבוה ללימודי אמנות בפריז, אשר פעל בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. בית הספר הוקם בשנת 1868 על ידי רודולף ג'וליאן (אנ') (1839–1907), אמן יחסית לא מוכר אשר הציג מספר פעמים בסלון פריז וכן בסלון המסורבים (אנ'), והיה בעברו מתאבק. המוסד נפתח ב"פסאז' דה פנורמה (אנ')" בפריז כבית ספר פרטי, תחילה התמחה בהכנת התלמידים למבחני הכניסה לבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (ENSB-A) היוקרתי בפריז אולם עם השנים הפכו בתי הספר למתחרים זה בזה.
![]() | |
הסטודיו, דיוקן משנת 1881 מאת מריה בשקירצבה | |
בית ספר לאמנות | |
---|---|
על שם |
Rodolphe Julian ![]() |
תקופת הפעילות | 1867–1968 (כ־101 שנים) |
מייסדים |
Rodolphe Julian ![]() |
מיקום | |
מדינה |
![]() |
קואורדינטות | 48°52′16″N 2°20′30″E / 48.871111111111°N 2.3416666666667°E |
![]() ![]() |
האקדמיה הייתה פופולרית במיוחד בקרב תלמידים אשר באו מחוץ לצרפת ללמוד בו, מכוון שכדי להתקבל לבית הספר לאמנויות היפות נדרשו מבחנים קשים בשפה הצרפתית. ז'וליאן הצליח להביא מורים מבית הספר לאמנויות היפות ללמד במוסד שלו כמורי-חוץ וכך נהיה אטרקטיבי בקרב תלמידי החוץ. רבים מהמורים שימשו גם כשופטים בסלון וכך הוקל על התלמידים להכניס את יצירותיהם לתערוכות נחשבות. בית הספר הפך במהירות לאחד מבתי הספר לאמנות הטובים מסוגו. בשנות ה-80 של המאה ה-19 מספר תלמידיו היה כ-600. עם עליית המוניטין של בית הספר, נפתחו עוד ארבעה סניפים ברחבי פריז: בשדרות סנט ז'אק סס' 28 (הרובע השישי), רחוב ברי סס' 5 (הרובע השמיני), רחוב הדרקון מס' 31 (הרובע השישי) וברחוב ויויאן מס' 51 (הרובע השני).
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/c/c5/Les_professeurs_de_l%27Acad%C3%A9mie_Julian_vers_1892.jpg/140px-Les_professeurs_de_l%27Acad%C3%A9mie_Julian_vers_1892.jpg)
מכוון שבית הספר לאמנויות היפות קיבל לשורותיו רק גברים, החל משנת 1880 שימשה האקדמיה כמוסד חלופי ללימודי אמנות עבור נשים.
תור הזהב של בית הספר, היה בשנים 1875–1915, כאשר הוא משך אליו את התלמידים והמורים המוכשרים ביותר. בוגרים רבים מהתקופה הזו והפכו לכמה מגדולי האמנים המודרניים של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/7/74/Rodolphe_Julian_%28artist%29.jpg/140px-Rodolphe_Julian_%28artist%29.jpg)
ימי הזוהר של בית הספר עלו בקנה אחד עם תנועת הפוסט-אימפרסיוניזם, ולכן רבים מהבוגרים המפורסמים ביותר היו ציירים פוסט-אימפרסיוניסטים, בעיקר חברי תנועת הנאבי, שהתפרסמו באמנות הדקורטיבית שלהם. בית הספר היה פופולרי במיוחד בקרב אמריקאים, וכמה אוהדים של האימפרסיוניזם האמריקאי למדו בג'וליאן, יחד עם אמנים שונים הידועים בעיקר באמנות היפה שלהם. גם כמה אמנים אירים חשובים נרשמו, וכך גם מספר ציירים אקספרסיוניסטים מגרמניה וגם מצרפת. האקדמיה הייתה פופולרית גם בסצנת האמנות האוונגרדית בפריז, ומשכה אליה חברים רבים באסכולת פריז, כולל אמן הפוסטרים הצ'כי אלפונס מוכה (1860–1939) והצייר הצרפתי שהפך לצלם אנרי קרטייה ברסון (1908–2004).
ב-1968, האקדמיה ג'וליאן מוזגה עם בית הספר הגבוה פנינגהן לאמנויות גרפיות (École supérieure d'arts graphiques Penninghen) - סטודיו לאמנות שנוסד על ידי הצייר והקדר גיום מט דה פנינגהן (1912–1990), שהכין את התלמידים לכניסה לבתי הספר הגבוהים לאמנות, בית הספר הלאומי לאמנויות דקורטיביות (Ecole Nationale Superieure des Arts Decoratifs), ובית הספר הלאומי לאמנויות שימושיות ומלאכות יד (Ecole Nationale Superieure des Arts Appliques et des Metiers d'Art), כדי ליצור את בית הספר הגבוה פנינגהן לאמנויות גרפיות (Ecole Superieure d'Arts Graphiques, בקיצור: ESAG פנינגהן). ב-2020, בית הספר שינה את שמו ל-Penninghen.