בית דרקולשט
בית דרקולשט (ברומנית: Drăculeşti) היה אחד משני הענפים היריבים של שושלת בסאראב שבניו היו שליטי נסיכות ולאכיה ולפעמים גם של נסיכות מולדובה. הענף השני היה בית דנשט (Dăneşti). שני ענפי משפחה אלה נמצאו בתחרות מתמדת על כתר ולאכיה, החל משלהי המאה ה-14 ועד סוף המאה ה-15, כשמשפחת 'דנשט' נותרה ללא צאצאים ישירים ממין זכר. מקומם של ה'דנשט' נתפס על ידי משפחה אחרת מאולטניה - ה'קראיובשט'[1].
![]() | |
מדינה | ולאכיה, מולדובה |
---|---|
בית האב | בית בסאראב |
תארים | נסיך\שליט (וויווד) |
מייסד | ולאד דראקול |
השליט האחרון | מיכניה השלישי בוולאכיה ואלכסנדרו העלם במולדובה |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/6/6b/Vlad_Dracul.jpg/150px-Vlad_Dracul.jpg)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/a/af/Vlad_Tepes_002.jpg/150px-Vlad_Tepes_002.jpg)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/b/b1/Mihnea_al_III-lea_si_fiul.jpg/150px-Mihnea_al_III-lea_si_fiul.jpg)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/d/d5/MihaiViteazul.jpg/150px-MihaiViteazul.jpg)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/2/2b/Mihnea_Voda.jpg/150px-Mihnea_Voda.jpg)
היסטוריה
עריכהעל יריבותם של המשפחות 'דנשט' ו'דרקולשט' מספרים, בין השאר, המלומדים בני התקופה אנאה סילביו פיקולומיני, לימים האפיפיור פיוס השני, וניקולאוס אולאכוס (1568-1493) הוא עצמו רומניוולאכי, צאצא של בית בסראב ודרקולשט[2] [3], שהפך לימים לקרדינל פרימאטוס של הונגריה. חשיבות רבה מייחס בעת החדשה ליריבות בין שני ענפי שושלת בסראב ההיסטוריון הרומני אלכסנדרו ד. קסנופול. היסטוריונים רומנים אחרים -כמו י. פיליטי, ק.ג'ורסקו ואחרים העריכו כי הסכסוך בין ה'דרקולשט' ובין ה'דנשט' היה אחד מני רבים שהסעירו את קורות הנסיכויות הרומניות בימי הביניים. בסופו של דבר בית דרקולשט היה זה שעמד במרבית השנים שלאחר 1436, שנת מותו של השליט אלכסנדרו אלדיה, בראש הנסיכות עד שנת 1600, שנת האיחוד קצר המועד של נסיכויות ולאכיה, מולדובה וטרנסילבניה תחת שרביטו של מיכאי האמיץ. למיכאי האמיץ נולד בן, ניקולאיה פטראשקו, אשר טען לכתר ולאכיה, ושהוליד בן בשם מיכאי. נציגים נוספים של משפחת דרקולשט שלא נהיו לשליטים, היו הנסיך המולדבי ראדו ג'ואן ביי (1613–1660), בנו של אלכסנדרו העלם, ובנו, מרטין, שהיה מפקד בצבא של גאורגא דוקה, והמלומד ההונגרי ממוצא רומני ניקולאוס אולאכוס. השליט האחרון ממשפחת דרקולשט היה מיכניה השלישי, שמלך בוולאכיה בשנים 1658–1659. כוחם של נציגי בית קראיובשט עלה במאות ה16–17 כאשר הם התמזגו עם בית ברנקוביאנו (ברנקובנשט).
בשנת 1386 עלה לשלטון בוולאכיה מירצ'ה הזקן, אחד מחשובי המנהיגים של ולאכיה לדורותיה. הענף המשפחתי דרקולשט של הבסראבים נוסד על ידי ולאד דראקול (ולאד השני) כשהמילה "דראקול" (ברומנית - השד, הדרקון) נובעת ככל הנראה מהשתייכותו של נסיך זה למסדר הדרקון שהוקם על ידי הקיסר זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1408. [4] בנו של ולאד דראקול, ולאד המשפד, (במניין ההיסטוריונים - ולאד השלישי), שנודע באכזריותו הן כלפי יריביו המקומיים אך במיוחד כלפי הטורקים, נודע גם בשם "דרקוליה" Drăculea (בתרגום מקורב:"בנו של דראקול", "השד הקטן", או "הדרקון הקטן" - כדי להבדילו מאביו) הוא שנתן כפי הנראה את ההשראה לדמות האגדית של "הרוזן דרקולה" הערפד, גבור ספרו של ברם סטוקר, דרקולשט היא ברומנית צורת רבים, המציינת את "בני דראקול". [5]
בני בית דרקולשט
עריכהא. בני בית דרקולשט שעלו על כס המלכות בוולאכיה היו:
שליט | שנות המלוכה, הערות |
---|---|
ולאד דראקול Vlad II Dracul | 1442-1436, 1447-1443, בן של מירצ'ה הזקן |
מירצ'ה השני Mircea II | 1442 בן של ולאד דראקול |
ולאד המשפד, "ולאד צפש", "דרקוליה", ולאד השלישי - Vlad III "Ţepeş", Draculea |
1448, 1462-1456, 1476 בן של ולאד דראקול |
ראדו היפה Radu cel Frumos | 1473-1462, 1474 בן של ולאד דראקול |
ולאד הנזיר Vlad Călugărul | 1481, 1495-1482 בן של ולאד דראקול |
ראדו הגדול Radu cel Mare | 1508-1495 בן של ולאד הנזיר |
מיכניה הרע Mihnea cel Rău | 1509-1508 בן של ולאד המשפד |
מירצ'ה השלישי Mircea III | 1510 בן של מיכניה הרע |
ולד הצעיר Vlad cel Tânăr | 1512-1510 בן של ולאד הנזיר |
ראדו מאפומאץ Radu de la Afumaţi | 1523-1522, 1524, 1525-1524, 1529-1525 בן של ראדו הגדול |
ראדו באדיקה Radu Bădica | 1524-1523 בן של ראדו הגדול |
ולאד הטבוע Vlad Înecatul | 1532-1530 בן של ולאד הצעיר |
ולאד וינטילה מסלטינה Vlad Vintilă de la Slatina | 1534-1532, 1535-1534; בן של ראדו הגדול |
ראדו פאיסיה Radu Paisie | 1534,1545-1535 בן של ראדו הגדול |
מירצ'ה הרועה Mircea Ciobanul | 1552-1545, 1554–1553, 1559-1558; בן של ראדו הגדול |
פטראשקו הטוב Pătraşcu cel Bun | 1557-1554; בן של ראדו פאיסיה |
פטרו הצעיר Petru cel Tânăr | 1568-1559; בן של מירצ'ה הרועה |
אלכסנדרו השני מירצ'ה Alexandru II Mircea | 1574-1568, 1577-1574; בן של מירצ'ה השלישי מילוש |
וינטילה Vintilă | 1574; בן של פטראשקו הטוב |
מיכניה הטורקי או ה"מתאסלם" Mihnea Turcitul | 1591-1585 ,1583-1577; בן של אלכסנדרו השני מירצ'ה |
פטרו עגיל Petru Cercel | 1585-1583; בן של פטראשקו הטוב |
מיכאי האמיץ Mihai Viteazul | 1600-1593; כנראה בן של פטראשקו הטוב |
ראדו מיכניה Radu Mihnea | 1623-1620, 1616-1611, 1602-1601, בן של מיכניה הטורקי או המתאסלם |
אלכסנדרו העלם Alexandru Coconul | 1627-1623, בן של ראדו מיכניה |
מיכניה השלישי או מיכאיל-ראדו Mihail Radu, Mihnea III | 1659-1658, בן שני של ראדו מיכניה |
ב. בני בית דרקולשט שעלו על כס נסיכות מולדובה:
שליט | שנות המלוכה, הערות |
---|---|
פטרו הפיסח Petru Şchiopul | 1577-1574 ,1579-1578 ,1591-1582, בן של מירצ'ה השלישי |
מיכאי האמיץ פטראשקו Mihai Viteazul | 1600, כנראה בן של פטראשקו הטוב |
ראדו מיכניה Radu Mihnea | 1619-1616 1626-1623, בן של מיכניה המתאסלם |
אלכסנדרו העלם Alexandru Coconul | 1626-1629, בנו של ראדו מיכניה |
ראו גם
עריכהלקריאה נוספת
עריכהמקורות
עריכה- Constantin C.Giurescu,Dinu C.Giurescu - Istoria românilor vol. II, Editura ştiinţifică şi enciclopedică, Bucureşti, 1976, (קונסטנטין ק. ג'ורסקו, דינו ק. ג'ורסקו- תולדות הרומנים כרך ב, בוקרשט 1976) (ברומנית)
- 2008 Neagu Djuvara O scurtă istorie a românilor povestită celor tineri, Editura Humanitas, Bucureşti, (ניאגו ג'ובארה) - קיצור ההיסטוריה של הרומנים מסופר לצעירים, 2008
- -A.D.Xenopol- Lupta între Drăculeşti şi Dăneşti,în Analele Academiei Române, Memoriile Secţiunii istorice, Seria II, tom XXX, Bucureşti 1907
(א.ד. קסנופול - המאבק בין בית דרקולשט ובין בית דנשט)
- I. C. Filitti ,Craioveştii. Pretinsa luptă între Dăneşti şi Drăculeşti, în Convorbiri literare, an.LIV (1922), nr. 5, p. 398
(י.ק. פיליטי - בית קראיובשט. המאבק כביכול בין בית דנשט ובין בית דרקולשט)
קישורים חיצוניים
עריכהŞtefan Andreescu - Vlad Ţepeş:Dracula, Editura enciclopedică,ediţia a II-a Bucureşti 1998
Sorin Bublboacă - Nicolaus Olachus şi Renaşterea europeană, Studii de ştiinţă şi cultură Anul IV, Nr.I (12), martie 2008 Universitatea de Vest "Vasile Goldiş", Arad