גיגית
גִּיגִית (המכונה גם פַּיְלָה) היא קערה גדולה, בעלת תחתית שטוחה ושתי ידיות מצדדיה להרמה ולתליה, עשויה מעץ, פח מגולוון או פלסטיק.
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/8/87/Tatay_is_doing_the_laundry_in_the_river.jpg/250px-Tatay_is_doing_the_laundry_in_the_river.jpg)
בשנים עברו הייתה הגיגית כלי הכרחי בכל משק בית, להשריית כבסים, לכביסה, לרחיצת ילדים ולשימושים אחרים, לפי הצורך, ובכל גזוזטרת מטבח הייתה תלויה גיגית פח על וו ברזל.
בעונת הקיץ הייתה הגיגית נודדת החוצה, אל רחובות הערים, כבישי הארץ וחופי הרחצה, מלאה חתיכות קרח וביניהן פירות צבר או בקבוקי משקה קל למכירה. במרפסות גדולות או על גגות שטוחים השתמשו בה לגידול פרחים או ירקות, מבשרות האדניות ועציצי הפלסטיק הגדולים, שעוד לא הופיעו בשנים ההן.
בבתים ללא אמבטיה ומקלחת וללא דוד חימום חשמלי או מוסק בתנור עצים, שימשה הגיגית לרחצה במטבח, במים שחוממו בקומקום על הכירה. בימי שמש אפשר היה להעמיד אותה במרפסת או בחצר ולחמם את המים באנרגיה סולארית זולה, לפני היות דוד השמש והקולטים.
במשך השנים פחת הצורך בגיגית, ככל שרבו מכונות הכביסה בבתים ובמכבסות נותנות שירות וככל שחדר רחצה מצויד בדוד חשמלי ובמקרים רבים גם בדוד שמש היה לחלק בלתי נפרד מכל דירת מגורים. קערות פלסטיק בגדלים שונים החליפו את גיגיות הפח ואמבטיות פלסטיות החליפו את אמבטיות הפח לתינוקות. במשך שנים עוד נראו גיגיות פח תלויות במרפסות בתים ישנים, אך גם הן התמעט והלכו, עם חילופי הדיירים.
כינויה המקובל של הגיגית – "פיילה" נגזר מ"פיילי" המוזכר במשנה "היה מביא פיילי של חרס חדשה" (מסכת סוטה, פרק ב משנה ב)[1], וכמו כן הוא מופיע במערכון הידוע של הגשש החיוור על "הקפטריה בטבריה", שם מוריד מטוס מיוחד עם דוד מים צינור גומי (מאלומיניום) אמריקאי ישר אל הצנטרום של הפיילה.
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/6/6e/Flickr_-_Government_Press_Office_%28GPO%29_-_Immigrants_at_Kibbutz_Na%27an.jpg/250px-Flickr_-_Government_Press_Office_%28GPO%29_-_Immigrants_at_Kibbutz_Na%27an.jpg)
קישורים חיצוניים
עריכה- כך עשו כביסה פעם, סרטון בערוץ "Yosi Keinan", באתר יוטיוב (אורך: 03:15), סרטון המדגים כביסה של פעם: הדלקת פרימוס והנחתו תחת הדוד, כביסה בגיגית, קרש כביסה, כחול כביסה, גיהוץ במגהץ פחמים.
הערות שוליים
עריכה- ^ פַּיְלָה, באתר האקדמיה ללשון העברית