דרך היונגאס
דרך צפון היונגאס (בספרדית: Camino a los Yungas) או דרך המוות (Camino de la Muerte) היא דרך באורך 61–69 קילומטר המקשרת בין לה פאס לקורויקו, 56 ק"מ צפונית ללה פאס במחוז יונגאס בבוליביה. הדרך ידועה כמסוכנת ביותר והוכרזה ב-1995 כ"דרך המסוכנת ביותר בעולם".[1] לפי הערכה נהרגים בה 200–300 מטיילים מדי שנה.[1] בדרך זו גם נהרגו 13 ישראלים[דרושה הבהרה]. לצד הדרך נמצאים צלבים ומצבות רבים המסמנים את מקום נפילתם של כלי רכב ורוכביהם.
![]() | |
מידע כללי | |
---|---|
אורך |
60 ק"מ ![]() |
הקמה | |
תקופת הבנייה | ? – העשור של 1930 |
מיקום | |
ערים ראשיות |
יונגס ![]() |
קואורדינטות | 16°20′09″S 68°02′26″W / 16.335906°S 68.040494°W |
![]() ![]() |
דרך דרום היונגאס (דרך צ'ולומאני) המחברת את לה פאס וצ'ולומאני, 64 ק"מ מזרחית ללה פאס, נחשבת למסוכנת כמעט באותה מידה.
תיאור
עריכההדרך נסללה במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 בזמן מלחמת הצ'אקו על ידי שבויים פרגוואים. זוהי אחת הדרכים היחידות המחברות את אזור יער האמזונאס של צפון בוליביה ללה פאס. ביציאה מ"לה פאס" הדרך עולה תחילה עד לגובה של 4,650 מטר ולאחר מכן יורדת עד לגובה של 1,200 מטר. הדרך משתנה במהירות מרמה גבוהה וקרירה ליער גשם, ועוברת במקביל לצוקים ומדרונות תלולים.
בגלל הירידות הקיצוניות של לפחות 600 מטר, לעיתים ברוחב מסלול אחד (רוב הדרך לא רחבה יותר מ-3.2 מטר), ובשל מחסור במעקות בטיחות, הדרך מסוכנת ביותר. בנוסף, גשם וערפל עלולים להקשות על הראיה, להפוך את הדרך לבוצית ולגרום לנפילת סלעים מהגבעות בצד הדרך.[2]
אחד מחוקי התנועה המקומיים קובע כי הנוסע במורד הדרך חייב לתת זכות קדימה לבאים מלמטה וחייב להצמד לצד הדרך החיצוני כדי לתת לבא מולו לעבור. חוק זה מחייב כלי רכב מהירים לנסוע לאט ובכך מאפשר מפגשי מכוניות בטוחים יותר. בנוסף רכבים נוסעים בשמאל, בניגוד ליתר בוליביה, דבר המאפשר לנהגים זווית ראייה טובה יותר על הגלגל החיצוני.
אופני הרים
עריכההסכנה שבדרך הפכה אותה ליעד תיירותי פופולרי מאז שנות ה-90, ומשכה אליה מעל 25,000 איש.[3] רוכבי הרים הפכו יעד זה לאתר דאון היל מועדף, מכיוון שזוהי דרך של כ-64 ק"מ בירידה מתמשכת. כיום ישנם מספר סוכנויות המספקות מידע, ציוד, תחבורה והדרכה לדרך זו. עם זאת, הדרך נשארה מסוכנת, ולפחות 13 רוכבים נהרגו בה מאז 1998.[2]
דרך חלופית
עריכהבסוף 2006 לאחר 20 שנות עבודה, נפתחה דרך חדשה בין לה פאס לקורויקו. דרך זו כוללת תשתית מודרנית של גשרים, תעלות ניקוז, מספר נתיבים, אספלט, מעקות בטיחות ואמצעים נוספים ההופכים דרך זאת לבטוחה מהדרך המקורית. בעקבות זאת תנועת המכוניות בדרך היונגאס פחתה, אך גדל מספר הרוכבים הנוסעים במורד המסלול.
קישורים חיצוניים
עריכה- על דרך המוות באתר למטייל
- עתי"ם, מטיילת ישראלית נהרגה ב"דרך המוות" בבוליביה, באתר ynet, 9 באפריל 2001
- אורי יבלונקה ודורון נחום, תרמילאי ישראלי נהרג ב"דרך המוות", באתר nrg, 10 במרץ 2007
- דרך המוות בבוליביה מציעה גבהים חדשים של פחד - מאתר עולם האימה
- רותם בר כהן, דרך המוות בבוליביה: 300 הרוגים בכל שנה, באתר וואלה, 24 ביוני 2013
- The world's most dangerous road - מאתר ה-BBC
הערות שוליים
עריכה- ^ 1 2 Mark Whitaker The world's most dangerous road (Podcast) BBC 2006-11-11
- ^ 1 2 Jack Branswell, "Madness, but a thrill", The Ottawa Citizen, 2008-03-29
- ^ Mostrous, Alexi (2008-04-25). "British cyclist Tom Austin killed on Bolivian 'Highway of Death'". The Times.