האנדרטה לזכר דב גרונר
האנדרטה לזכר דב גרונר היא אנדרטה שהוקמה ברמת גן בשנת 1954[1] ועוצבה על ידי האמנית חנה אורלוף.
![]() | |
מידע כללי | |
---|---|
סוג |
אנדרטה ![]() |
על שם | דב גרונר וחיילי האצ"ל שנפלו במתקפה על המשטרה הבריטית |
כתובת |
רמת גן ![]() |
מיקום | ככר גרונר, רמת גן |
מדינה |
ישראל ![]() |
נגישות | לכל |
הקמה ובנייה | |
תקופת הבנייה | ?–1954 |
תאריך פתיחה רשמי |
1954 ![]() |
יוצר |
חנה אורלוף ![]() |
קואורדינטות | 32°05′24″N 34°49′07″E / 32.09°N 34.818527777778°E |
![]() מצפון ומערב: __ תל אביב-יפו ממזרח: __ בני ברק, __ גבעת שמואל, __ קריית אונו, __ מחנה דורי מדרום: __ אור יהודה, __ פארק אריאל שרון | |
![]() ![]() |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/1/12/PikiWiki_Israel_7968_memorial_in_ramat_gan.jpg/200px-PikiWiki_Israel_7968_memorial_in_ramat_gan.jpg)
האנדרטה
עריכההאנדרטה מנציחה את זכרם של דב גרונר ושל חבריו ישראל פיינרמן, יעקב זלוטניק ויצחק בילו. שלושת הראשונים נטלו חלק ב-23 באפריל 1946 בהתקפת האצ"ל על בניין המשטרה הבריטית ברמת גן, כדי להחרים נשק ממחסניה. פיינרמן וזלוטניק קיפחו בה את חייהם. גרונר נפצע קשה במהלכה, נישבה והועלה לגרדום בעכו על ידי הבריטים ב-16 באפריל 1947. יצחק בילו נפל בפעולת הסחה הקשורה בהתקפה זו[2]. כמו כן מונצחים 14 חברי מחתרות נוספים שהוצאו אף הם להורג.
האנדרטה מציגה מאבק בין שני אריות עשויים ברונזה: הבוגר מסמל את האימפריה הבריטית ואילו הכפיר מסמל את היישוב העברי. בפאה הראשית כתובים שמו דב גרונר ושלושת הנופלים בהתקפה על המשטרה. בצדה השני מצוינים עולי הגרדום ותאריכי מותם, הכותרת: "לזכרם של עולי הגרדום שלחמו בשלטון הזר למען תקומת ישראל" וסמלי המחתרות: ההגנה, אצ"ל, לח"י, וניל"י. על שתי הפאות הנותרות מצוטטים מנהיגי המחתרת: על אחת זאב ז'בוטינסקי: "בלהב המרד שא אש להצית", ועל השנייה דוד רזיאל: "ההולכים למות מקימים אותך מולדת".
היסטוריה
עריכהבמרץ 1950 בקש נציג חרות בעיריית רמת גן מהעירייה להקצות את המגרש מול תחנת משטרת רמת גן לצורך הקמת אנדרטה לזכר דב גרונר[3]. בקשה זאת נדחתה[4], אולם בינואר 1952, לאחר שסיעת חרות הצטרפה לקואליציה העירונית, ההקצאה אושרה ברוב של נציגי הציונים הכלליים, חירות והנציג הדתי[5]. נציגי מפלגות הפועלים ונציג הפרוגרסיבים התנגדו להקצאה בטענה שאין להקים אנדרטה לאדם יחיד ושאין להקים אנדרטה לפורשים[6].
ביולי 1952 החליטו הנהלת ומועצת של"ח, שיקום לוחמי חופש, על הקמת מפעל להקמת אנדרטה לדב גרונר[7][8]. בין האישים שהוזכרו כעומדים בראש המפעל נמנו יהודה לייב פישמן מימון, ראש עירית רמת גן אברהם קריניצי, אליהו אלישר, עורך דין מקס זליגמן[9] והאדריכל מאיר רובין[10]. הרב יהודה לייב פישמן מימון הודיע שהוא אינו שותף במפעל כי הוא מתנגד להקמת פסלים[11]. רוב הכסף להקמת האנדרטה נאסף מחוץ לישראל[12].
בסוף אוגוסט 1952 הוחלט שהאנדרטה תוקם על ידי חנה אורלוף[13], ויכלול כן מאבן בגובה 5-6 מטרים ופסל מברונזה, בגובה 2-3 מטרים[14]. ב-5 באוקטובר 1952 התקיים טקס התחלה רשמית של גיוס הכספים להקמת האנדרטה[15]. בתחילה הציעה אורלוף פסל שבו גור אריות, המייצג את העם יהודי, נאבק נגד חד קרן, המייצג את האימפריה הבריטית. אולם תוכנית זאת נגנזה בגלל שהוועד לא רצה להרגיז את הבריטים[16]. בינואר 1954 ביקר מנחם בגין את אורלוף בפריס כדי להתרשם מהקדמות הקמת הפסל[17]. בפברואר 1954 נשלח הפסל ליציקה בברונזה בפריס[18]. האנדרטה הוצגה למשך שעתיים במוזיאון רודן ולאחר מכן הועברה למרסיי, והעלתה על האונייה "ארצה" והגיעה לנמל חיפה ב-21 במאי 1954[19]. ב-24 במאי 1954 התקיימה במלון סבוי מסיבה לכבוד הפסלת[20].
טקס הסרת הלוט מהאנדרטה התקיים ב-27 במאי 1954 בהשתתפות עשרות אלפי אנשים[21] בכיכר גרונר שברמת גן. נשיא המדינה הוזמן אך לא הגיע לטקס[22]. העיתונות בישראל התפלגה בדרך סיקור האירוע. העיתון חרות הקדיש לאירוע את הכותרת הראשית שלה וטען ל-50,000 משתתפים[23]. הארץ דיווח על האירוע בכתבה בגודל בינוני בעמוד 8, ודיווח על 30,000 משתתפים[24]. עיתון דבר הקדיש לאירוע ידיעה קטנה בתחתית עמוד 9, ללא כותרת[25]. זמנים של המפלגה הפרוגרסיבית הקדישה לאירוע ידיעה בעמוד 4[26], והסביר שהגם שהמחלוקת עם האצ"ל נמשכת, "כיחידים תמיד נעמוד ברטט ובכבוד לזכרונם של אלה שבעוז נפש ומתוך אהבת המולדת הלכו בשירה לקראת המוות[27].
האנדרטה הופיעה על בול דואר כחלק מסדרת אמנות הפיסול של דואר ישראל[28] ולצדה נערכים טקסי ימי זיכרון.
ראו גם
עריכהלקריאה נוספת
עריכה- אנדרטת זיכרון למחתרת ולדב גרונר - ישראלה שרון, חנה אורלוף, אוניברסיטת חיפה, 1994
קישורים חיצוניים
עריכההערות שוליים
עריכה- ^ יוסף קלוזנר, ליד מצבת הזכרון של דב גרונר, חרות, 28 במאי 1954
- ^ הפסלת חנה אורלוף, באתר www.palyam.org
- ^ מבקשים להקים מצבה לגרונר בר"ג, מעריב, 14 במרץ 1950
- ^ מצבת זכרון לדוב גרונר תוקם, חרות, 17 במאי 1950
האנדרטה לזכר דוב גרונר קום תקום, חרות, 23 במאי 1950 - ^ סערה במועצת רמת גן, הצופה, 25 בינואר 1952
- ^ עירית רמת גן הקצתה מגרש להקמת מצבה לד. גרונר, דבר, 23 בינואר 1952
- ^ לקראת המועצה הארצית של של"ח, חרות, 18 ביולי 1952
החלטות מועצת של"ח לקראת הגברת הפעולות, חרות, 25 ביולי 1952 - ^ לחברי הסתדרות העובדים הלאומית, חרות, 7 בנובמבר 1952
- ^ אנדרטה לדב גרונר הי"ד, הַבֹּקֶר, 13 באוגוסט 1952
- ^ הוקם ועד ציבורי להקמת האנדרטה לזכר דב גרונר, הארץ, 1 בספטמבר 1952
- ^ הרב מימון לא ישתתף בועד להקמת אנדרטה לדב גרונר, שערים, 4 בספטמבר 1952
- ^ ל. לנמן, לשגריר ישראל בצרפת אסור לראות מצבת הזכרון לדב גרונר, הַבֹּקֶר, 18 במאי 1954
- ^ תוקם ברמת גן אנדרטה לזכר ד. גרונר הי"ד, הצופה, 29 באוגוסט 1952
- ^ מפעל להקמת אנדרטה לד. גרונר, הארץ, 6 באוקטובר 1952
- ^ נפתח חגיגית המפעל להנצחת גרונר הי"ד, חרות, 6 באוקטובר 1952
- ^ אל. פרנקל, חנה אורלוף והיוניקורן, מעריב, 12 ביוני 1953
- ^ א. בן אליעזר, ביקורו של יו"ר תנועת החרות בצרפת, חרות, 3 בפברואר 1954
- ^ אנדרטת גרונר הי"ד תהיה מוכנה בפסח, חרות, 12 בפברואר 1954
האנדרטה לזכרו של דב גרונר, זמנים, 16 במרץ 1954 - ^ האנדרטה לזכר דב גרונר הגיעה, חרות, 23 במאי 1954
- ^ האנדרטה לזכר דב גרונר הי"ד, חרות, 25 במאי 1954
- ^ להמוני בית ישראל, חרות, 7 במאי 1954
אנדרטה לדב גרונר, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים - ^ קלות וחמורות בעולמנו הקטן, חרות, 30 במאי 1954
- ^ חמש רבבות בטקס גילוי האנדרטה לגרונר ולגבורת הגרדום, חרות, 28 במאי 1954
- ^ 30,000 איש השתתפו בטכס חנוכת אנדרטת דב גרונר, הארץ, 28 במאי 1954
- ^ הלוט מהאנדרטה לזכר דב גרונר, דבר, 28 במאי 1954
- ^ הוסר הלוט מעל אנדרטת גרונר, זמנים, 28 במאי 1954
- ^ דוב גרונר הי"ד, זמנים, 28 במאי 1954
- ^ עלון אמנות הפיסול, באתר התאחדות בולאי ישראל