חוה פנחס-כהן
חוה פנחס-כהן (18 בינואר 1955 – 29 באוקטובר 2022) הייתה משוררת, סופרת ומתרגמת ישראלית. עורכת כתב העת "דימוי". מייסדת ומנהלת אומנותית של כנס כיסופים - כנס ירושלים לסופרים ומשוררים יהודיים.
![]() | |
לידה |
18 בינואר 1955 יפו, ישראל ![]() |
---|---|
פטירה |
29 באוקטובר 2022 (בגיל 67) ירושלים, ישראל ![]() |
מדינה |
ישראל ![]() |
מקום קבורה |
בית הקברות ברחובות ![]() |
מקום לימודים |
מכון כרם, מכון שלום הרטמן, האוניברסיטה העברית בירושלים, בית מדרש אלול ![]() |
תקופת הפעילות | 1977–2022 (כ־45 שנים) |
פרסים והוקרה |
|
www | |
![]() ![]() |
ביוגרפיה
עריכהפנחס-כהן נולדה ביפו למשפחת קונפינו,[1] משפחה קומוניסטית ממוצא בולגרי. כשהייתה בת 8 התייתמה מאביה, ועברה לגור ברמת אביב שם למדה בבית הספר התיכון אליאנס. היתה, עם בנות ובנים ממחזורה, מראשונות החברות בתנועת "גשר" לקירוב בין נוער דתי וחילוני, סמוך לזמן היווסדה של התנועה בידי דניאל טרופר וחנן פורת. שירתה בצה"ל כמורה חיילת, ולאחר שירותה החלה ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים וסיימה תואר ראשון בתולדות האמנות וספרות עברית ותואר שני בספרות עברית. למדה הוראה במכון כרם.
קריירה
עריכהמשנת 1989 ערכה פנחס-כהן את כתב העת לתרבות יהודית "דימוי". כמו כן, לימדה ספרות והבעה בכתב בבתי ספר ובמכללות והרצתה באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ב-2005, השתתפה במיצב אמנותי יחד עם בת-דודתה האמנית חוה ראוכר - "נערות לוח שנה ושירי שרמוטה". במיצב הוצגו על הקירות החיצוניים של בית האמנים תל אביב הדפסים דיגיטליים ענקיים של ראוכר מסדרת "נערות לוח שנה" (ציורי נשים מבוגרות בלבוש חלקי בתנוחות של פיתוי, המעלים את השיח על מוסכמות של דימויי גוף אידיאליים, על הפולחן שנוצר מסביב למוסכמות אלו ועל הנידוי של מראה הגוף הלא קנוני, ובמיוחד הגוף המזדקן), לצד שירים של פנחס-כהן בנושא השרמוטה מתוך מחזור "שירי יפו" מהספר שלה, "הגנן הכלבתא והשרמוטה". עיריית תל אביב-יפו ביקשה להוריד את המיצב בטרם עת, בגלל "תוכן בעייתי למקום". בעקבות הבקשה, פנו האמניות במכתב גלוי לראש העיר, שפורסם באתר "מארב" באפריל 2005. במאי 2006 הציגה ראוכר תערוכה בנושא זה בבית האמנים תל אביב.
תרגומים
עריכהבשנת 2009 יצא קובץ משיריה בשפה ההולנדית בהוצאת אמפורה באמסטרדם. במהלך השנים רבים משיריה תורגמו לאנתולוגיות שונות באנגלית, ספרדית, הונגרית, צרפתית, סרבית-קרואטית וסינית.
תפקידים ציבוריים
עריכהפנחס-כהן יזמה וניהלה אמנותית את "כנס כיסופים" - כנס סופרים ומשוררים יהודיים בירושלים, וכיהנה כחברת המועצה הישראלית לתרבות ואמנות. נמנתה עם המייסדים של עמותת בית מורשת יהדות בולגריה ביפו וכיהנה כיו"ר ועדת התוכן של העמותה.
פרסים
עריכה- פרס ביכורים ע"ש ירוחם לוריא מטעם הוצאת עם עובד על ספרה "הצבע בעיקר"
- פרס היצירה לסופרים ומשוררים (1995)
- פרס אקו"ם לשירה (1998) על ספר השירה "על נהר ושכחה",
- פרס קוגל לשירה מטעם עיריית חולון ל"שירי אורפאה" (2000),
- פרס אלתרמן לשירה (2002) על "משיח"
- פרס רמת גן לספרות בתחום שירה לשנת 2013 על קובץ שיריה "אחי, הצימאון"
- פרס ראשון לציון ע"ש מאיר אריאל.
- אוגוסט 2022 פרס רעיית נשיא המדינה לשירה עברית לשנת תשפ"ב-2022, על ספרה "גשם בשפה זרה".[2] בנימוקי ועדת הפרס (מירון איזקסון, חמוטל בר יוסף, עמיחי חסון, דינה זילבר וענת ריבלין) להענקת הפרס לפנחס-כהן כתבו השופטים:[3]
"'גשם בשפה זרה' הוא ספר השירה ה־13 של חוה פנחס-כהן, שמצטרף למפעלותיה הרבים בתחום השירה והספרות: כמתרגמת, סופרת, עורכת כתב העת 'דימוי' ומנהלת כנס 'כיסופים' לסופרים ומשוררים יהודיים בירושלים. נדמה שבספר זה הגיע שירתה של פנחס-כהן לשיא בשלותה כמשוררות השואבת הן משפת התפילה והמדרש היהודי לדורותיו והן העברית המתחדשת לרבדיה השונים, המצטרפים יחד לשירה חד-פעמית, רגישה וחכמה."
חיים אישיים
עריכהלאחר לימודיה נישאה ליוסי, נולדו להם ארבע בנות, ויחד הם עברו להתנחלות ענתות בה התגוררו 4 שנים. לאחר מכן יצאה לשליחות בארצות הברית למשך שנתיים, ועם שובה לישראל השתקעה ברחובות.
בשנת 1998 נפטר בעלה, ולאחר מכן חזרה פנחס-כהן לירושלים, שם למדה בבית מדרש אלול, בית מדרש "בבלי ירושלמי" ובמכון הרטמן.
נפטרה ב-29 באוקטובר 2022 בירושלים לאחר התמודדות ארוכה עם מחלה קשה.[4]
ספריה
עריכה- הצבע בעיקר (תל אביב: עם עובד, תשנ"א 1990)
- מסע איילה (תל אביב: הקיבוץ המאוחד: קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות, 1994)
- נהר ושכחה: שירים, 1994–1997: שירים (תל אביב: הקיבוץ המאוחד: קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות, 1998)
- שירי אורפאה: 1998–1999: שירים (תל אביב: הקיבוץ המאוחד: קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות, 2000)
- משיח: שירים על מה ששח לי מנחם אהובי (תל אביב: הקיבוץ המאוחד: קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות, 2003)
- הגנן, הכלבתא והשרמוטה: על הצורך האינסופי לתקוע מסמרים בקרסוליו של אלוהים (טריפטיך) (תל אביב: הקיבוץ המאוחד: קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות, 2006)
- שביעית: כל השירים עד כה (בני ברק: הקיבוץ המאוחד, תשס"ח 2008)
- Door het vlees stroomt het verlangen / gedichten uit het Hebreeuws vert. door Yael Moshe ; verz. en ingel. door Yaniv Hagbi ; het interview werd afgenomen door Bart Wallet (Amsterdam: Amphora Books, 2009) עברית והולנדית - עמוד מול עמוד
- אסכולה של איש אחד: דיאלוג עם ישראל אלירז (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2011)
- אחי, הצימאון (סדרת ריתמוס, הקיבוץ המאוחד, 2012)
- נאסף להיות הווה | Gathered to Be Present (הוצאת אבן חושן, 2015)
- מסע אחר עם עורב שחור ו-Saint Claire (הוצאת קשב לשירה, תשע"ה 2015) עם איורים מאת מארק ינאי
- וחצי תאוותי בידו (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2018)
- גשם בשפה זרה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2022[5]
בעריכתה
עריכה- הרב מנחם פרומן, דין וחשבון על השיגעון: שירים (הוצאת קשב לשירה ומשיב הרוח, 2015)
- "אני נשרף ואיני יכול לשאת את השקט" - (אנתולוגיה לשירה סלובנית עכשווית, עריכה משותפת עם ברברה פוגצ'ניק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2016)
- אבנר בר-חמא, "הר, שדה, בית". ספר אמן, מסע אישי אל השיח היהודי-ישראלי, הוצאת ראובן מס. 2013
לקריאה נוספת
עריכה- חוה פנחס-כהן, תפילה לאם בטרם שחרית, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 546–548, הוצאת כרמל, 2017.
קישורים חיצוניים
עריכה- אתר האינטרנט הרשמי של חוה פנחס-כהן
- חוה פנחס-כהן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
- רשימת הפרסומים של חוה פנחס-כהן, בקטלוג הספרייה הלאומית
- רשימת המאמרים של חוה פנחס-כהן באתר רמב"י
- הספרים של חוה פנחס-כהן, באתר "סימניה"
- מידע על חוה פנחס-כהן בקטלוג הספרייה הלאומית
- שירי חוה פנחס כהן באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית, באתר של נילי דגן
- ורד לוי-ברזילי, בועטת לכל הכיוונים, באתר הארץ, 17 בינואר 2006
- דרור אידר, להשיב לשירה הישראלית את "השפה האחרת", היהודית, באתר הארץ, 12 במרץ 2006
- נורית קנטי, לא דוסית, לא פרובוקטיבית. משוררת, באתר nrg, 15 בספטמבר 2008
- אלי הירש, חוה פנחס כהן, שביעית. ידיעות אחרונות, 7 ימים - ספרות, י"ט באלול תשס"ח, 19 בספטמבר 2008
- ירעם נתניהו, שליפות עם חוה פנחס כהן, באתר nrg, 6 בינואר 2009
- יונתן ברג, בין אבדן לתחושת חיים, מקור ראשון, מוסף "שבת", 20 באפריל 2012
- שלומי בוחניק, ארוטיקה למתקדמים: המשוררת שמאירה את ה'שרמוטה' באור חדש, באתר mynet כפר סבא, 23 בספטמבר 2018
- רות נצר. האשה ה'עקודה'. בתוך: נפש הספרות - מסות על ספרות ושירה במבט יונגיאני. כרמל. 2021
- זיוה שמיר, על המשוררת חוה פנחס-כהן, בעקבות פטירתה, באתר מב"ע - מחקרים בספרות עברית
מכתביה והרצאותיה
- "אחת מ-300. ולפעמים עוד פחות", קיץ 2009
- הריני תמונה לפניך, דעות 52, אוגוסט 2011, באתר נאמני תורה ועבודה
- על כשרות וסלבריטאות ספרותית, דעות 56, יוני 2012, באתר נאמני תורה ועבודה
- להתפלל בין הירקות הקלופים, דעות 65, מאי 2014, באתר נאמני תורה ועבודה
- פותחים שבוע בפסיכולוגיה, פרשת ויצא, באזור פרשת השבוע של מכון ון ליר בירושלים, באתר YouTube
- שיר: וריאציה על רומנסה אבודה, באתר הארץ, 15 במאי 2018
- שיר: Knut וְתַעֲנִית אֶרֶץ יִשְׂרָאֵל, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2018
- מגוון שירים, מגזין גלויה
- שיר: הלומים והולמים, באתר הארץ, 14 במאי 2021
- שיר: לדינו, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2021
- שירים מאת גרגורי גורדון, דניאל באומגרטן וחוה פנחס־כהן, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, 2 באוגוסט 2020
- שירים חדשים מאת חוה פנחס-כהן, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, 31 באוגוסט 2022
- חוה פנחס-כהן, ברשת החברתית פייסבוק
הערות שוליים
עריכה- ^ חווה פנחס כהן, בשם אבותיי, מקור ראשון, 2021
- ^ אורלי הררי, הסופרת חוה פנחס כהן זכתה בפרס רעיית הנשיא לשירה עברית, באתר ערוץ 7, 22 באוגוסט 2022
- ^ מיכל הרצוג הודיעה לסופרת חוה פנחס על זכייתה בפרס רעיית הנשיא לשירה עברית
- ^ טל מרמלשטיין, בגיל 67: המשוררת חוה פנחס-כהן הלכה לעולמה, באתר ישראל היום, 29 באוקטובר 2022
- ^ רפי וייכרט, לֹא הָיוּ הַמִּלִּים מַפְתֵּחַ לְשַׁעַר נֶאֱלָם, באתר הארץ, 22 בפברואר 2022