רבי חנינא סגן הכהנים
רבי חנינא (חנניה) סגן הכהנים היה תנא בדור הראשון. חי בזמן חורבן בית שני והעיד, לאחר החורבן, על מה שראה בבית המקדש. בנו היה רבי שמעון בן הסגן.
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/e/e7/%D7%A8%D7%91%D7%99_%D7%96%D7%9B%D7%A8%D7%99%D7%94_%D7%91%D7%9F_%D7%94%D7%A7%D7%A6%D7%91_%D7%95%D7%A8%D7%91%D7%99_%D7%97%D7%A0%D7%99%D7%A0%D7%90_%D7%A1%D7%92%D7%9F_%D7%94%D7%9B%D7%94%D7%A0%D7%99%D7%9D.jpg/250px-%D7%A8%D7%91%D7%99_%D7%96%D7%9B%D7%A8%D7%99%D7%94_%D7%91%D7%9F_%D7%94%D7%A7%D7%A6%D7%91_%D7%95%D7%A8%D7%91%D7%99_%D7%97%D7%A0%D7%99%D7%A0%D7%90_%D7%A1%D7%92%D7%9F_%D7%94%D7%9B%D7%94%D7%A0%D7%99%D7%9D.jpg)
כינויו
עריכהתוארו ניתן לו בזכות תפקידו - שימש כסגן הכוהנים בבית המקדש. סגן הכוהנים אחראי על עבודת כל הכוהנים ומיועד להחליף את הכהן הגדול אם ייפסל לעבודת המקדש. לפיכך היה הסגן השני בחשיבותו לכהן הגדול כפי שמעיד רבי חנינא בעצמו על כך:
אמר רבי חנינא סגן הכהנים: למה סגן ממונה? שאם אירע בו פסול בכהן גדול, נכנס ומשמש תחתיו.
עוד מציינים חז"ל שבאותה תקופה כהנים גדולים היו מתחלפים מדי שנה, ובמצב כזה כנראה נשאר ר' חנינא בתפקיד הסגן גם כשהתחלפו הכהנים הגדולים בזמן כהונתו. ייתכן שמסיבה זו כונה רבי חנינא "סגן הכהנים" ולא בביטוי "הסגן" השגור לרוב בגמרא.
אמרותיו
עריכהרבות מאמרותיו עוסקות בענייני עבודת הכהנים ובית המקדש. למשל, יש במסכת פסחים סוגיה מפורסמת (בגלל אורכה, כשבעה דפים בש"ס וילנא) בדיני טומאה וטהרה שנקראת על שמו, כיוון שמתחילה על פי אמירתו: ”רבי חנינא סגן הכהנים אומר: מימיהם של כהנים לא נמנעו מלשרוף את הבשר שנטמא בוולד הטומאה עם הבשר שנטמא באב הטומאה אע"פ שמוסיפין טומאה על טומאתו” (תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף י"ד, עמוד א')
עוד מאמרותיו הבולטות:
רבי חנינא סגן הכהנים אומר: הוי מתפלל בשלומה של מלכות שאלמלא מוראה איש את רעהו חיים בלעו.
חשיבות מיוחדת נתונה לעובדה, שאמרה זו נאמר בשעה שחז"ל מספרים שבדורות החורבן היו כוהנים גדולים רבים ש"זכו" במשרתם באמצעות "מינוי מטעם" מהשלטון הרומאי, מינוי שקנו אותו בכסף או בהתחייבויות אחרות, ולא בשל התאמתם לתפקיד, כך שלמרות הבעיות שגורמת המלכות, מדגיש רבי חנינא שעלינו להתפלל לשלומה של מלכות.
מותו
עריכהבהלכות גדולות כתוב ״בעשרים ושלשה בסיון בטלו הבכורים מלעלות לירושלים בימי ירבעם בן נבט בעשרים וחמשה בו נהרג רבן שמעון בן גמליאל ור׳ ישמעאל בן אלישע ור' חנניה סגן הכהנים."[1] דברים אלו הובאו גם בארבעה טורים ובשולחן ערוך[2]. במדרש עשר גלויות נמנה ר' חנינא סגן הכהנים בין עשרת הרוגי מלכות[3].
בספר יחוסי תנאים ואמוראים נכתב שנהרג יחד עם רבן שמעון בן גמליאל הזקן ועם רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול.
קישורים חיצוניים
עריכה- הרב אהרן הימן, "רבי חנינא סגן הכהנים", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמודים 510-509, באתר היברובוקס
- רבי חנינא סגן הכהנים, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
- דוד רוט, תפילה לשלום המלכות בגרמניה הנאצית, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, אפריל 2021
- מידע על רבי חנינא סגן הכהנים בקטלוג הספרייה הלאומית
- קורות רבי חנינא סגן הכהנים, הרב מתתיהו דייטש, "יוסיף דעת", מכון "למשפחותם"
הערות שוליים
עריכה- ^ רבי עזריאל הילדיסהיימר, הלכות גדולות א, הלכות ט' באב, עמ' 397, באתר היברובוקס
- ^ שולחן ערוך אורח חיים תקפ
- ^ מדרש עשר גליות - עקטאן דמר יעקב, הנדפס באוצר מדרשים