כלה (דושאן)
כלה (בצרפתית: Mariée) הוא ציור משנת 1912 מאת האמן הצרפתי מרסל דושאן.
![]() | |
מידע כללי | |
---|---|
צייר | מרסל דושאן |
תאריך יצירה | 1912 |
טכניקה וחומרים | שמן על בד |
ממדים בס"מ | |
אורך | 89.5 |
רוחב | 55.6 |
נתונים על היצירה | |
מיקום | מוזיאון פילדלפיה לאמנות, פילדלפיה |
תיאור היצירה
עריכההקומפוזיציה של הציור מכילה תערובת של דימויים גאומטריים הנדמים כחלקים במכונה מכנית לא ברורה. דושאן מצייר את הציור בגוונים חומים המזכירים את הציור הקוביסטי, אולם התיאור איננו אנליזה או פירוק והרכבה של אובייקט ממשי, אלא הרכבה של אידיאל נשי - "הכלה" בדמות מכונה.
התעניינותו של דושאן בדמותה של הכלה קשורה לתפיסת מצב הכלולות כמימוש של המיניות. בציור נוסף שבו מופיעה "מכונת הכלה" - "המעבר מבתולה לכלה" (Le passage de la vierge à la mariée), מקיץ 1912 - מציב דושאן את הכלה במוקד של שינוי דינאמי בקומפוזיציה. הכלה המוצגת בציור היא מכונה עצמאית וסגורה, אולם ברישום "הכלה מופשטת על ידי הרווקים" (1912) מתוארת הכלה כמוקד למעין תקיפה או רמזים של אלימות מצד שתי מכונות של "רווקים" המקיפים את הכלה. מכונת הכלה המתוארת בציור מופיעה, תוך השמטות מעטות, ביצירתו של דושאן "הזכוכית הגדולה".
הציור ניתן כמתנת נישואין על ידי דושאן לפרנסיס פיקבייה, שהיה שותף מרכזי של דושאן בתנועת הדאדא בניו יורק. דושאן הסביר לאשתו, לה היה נשוי כשלושה חודשים, את משמעות הנישואין בציור - "אמן מבטא עצמו בעזרת נשמתו ועם הנשמה הוא חייב להיטמע, זה מה שחשוב".[1] בין הבעלים הנוספים של הציור היו פול אלואר ואנדרה ברטון, אשר מכר את הציור לאוסף של בני הזוג לואיז ווולטר ארנסברג, אשר נתרם בשלמותו למוזיאון פילדלפיה לאמנות.
קישורים חיצוניים
עריכה- כלה, אתר מוזיאון פילדלפיה לאמנות (באנגלית)
- המעבר מבתולה לכלה, אתר המוזיאון לאמנות מודרנית (באנגלית)
הערות שוליים
עריכה- ^ מצוטט בתוך: Mink, Janis, Marcel Duchamp, Art as Anti-Art, Benedikt Taschehen, Köln, 1995, p. 76.