מחנה מילברטסהופן
מחנה מילברטסהופן (המכונה בעגה הנאצית הרשמית "היישוב היהודי מילברטסהופן") היה מחנה עבודה וריכוז עבור כליאת יהודים במינכן שבגרמניה בין השנים 1941–1942.
![]() | |
מידע כללי | |
---|---|
מדינה |
גרמניה ![]() |
מחוז |
מינכן ![]() |
תאריכים | |
תאריך הקמה | 1941 |
תאריך סגירה | 1942 |
נתונים | |
קואורדינטות | 48°11′42″N 11°34′24″E / 48.195°N 11.5733°E |
![]() ![]() |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/b/b8/KZ_monument_knorrstrasse_munich_may_2006.jpg/220px-KZ_monument_knorrstrasse_munich_may_2006.jpg)
תקופת השואה
עריכהמעת עליית השלטון הנאציונל-סוציאליסטי בגרמניה, כ-9,000 האזרחים היהודים במינכן נחשפו לאפליה גזענית. ב-1938, כ-3,500 יהודים כבר נאלצו להגר לאחר ליל הבדולח, עוד 1,000 גברים יהודים גורשו למחנה הריכוז דכאו.
מחנה מילברטסהופן נבנה ברובע מילברטסהופן של מינכן ב-17 במרץ 1941 כמחנה צריפים על מגרש של 14,500 מ"ר. יהודי המקום נאלצו לבנותו בכפייה ללא שכר. 18 צריפי העץ היו בעבר מגורים של ה-SA מאוברך. עד 11 באוקטובר 1941, 412 גברים ו-38 נשים גורשו למחנה מילברטסהופן כעובדי כפייה. שיא התפוסה של הצריפים המיועדים ל-1,100 איש הייתה 1,376 אנשים. ההעברה הכפויה למילברטסהופן ולמחנה הכינוס בברג אם לאים שחררה כ-1,500 דירות במינכן, שניתנו בעיקר ל"חברים ראויים למפלגה". היהודים שחיו במחנה שימשו כעובדי כפייה בחברות שונות במינכן. הנהלת המחנה הייתה באחריות האסירים עצמם.
המחנה, המנוהל על ידי הנהגת המחוז של ה-NSDAP של מינכן, שימש בעיקר כמחנה מעבר לגירושים למחנות הריכוז וההשמדה פיאסקי, טרזינשטט ואושוויץ. ב-20 בנובמבר 1941 יצאה הרכבת הראשונה כשעליה 1,000 אסירים, מתחנת המשא הסמוכה למחנה, אל קובנה, שם נרצחו האנשים כמה ימים לאחר מכן. המחנה ננטש ב-19 באוגוסט 1942. עד אז, כמעט כל האסירים שם גורשו למחנות השמדה. אחרוני האסירים הועברו למחנה האיסוף בברג אם לאים. המחנה נמכר לאחר מכן ל-BMW AG, ששכנה עובדים זרים איטלקיים בצריפים.
לאחר המלחמה
עריכהלאחר תום מלחמת העולם השנייה המחנה שימש כמחנה פליטים של הצלב האדום. לאחר תקופה ממושכת בה המחנה היה נטוש, מאז שנות ה-80 האתר הוסב לאזור מסחרי. ב-30 באוקטובר 1980 הוגשה בקשה להצבת לוח זיכרון בישיבת הוועדה המחוזית. לבסוף, רוברט ליפל יצר פסל שהוצב כאנדרטה בקצה הצפוני של מתחם המחנה, ונחנך על ידי גיאורג קרונוויטר ב-15 בנובמבר 1982.
פסל הברונזה בגובה כשלושה מטרים מזכיר גם עץ מת וגם חנוכייה. על הפסל חקוק הכיתוב:
"עבור אזרחים יהודים רבים, החוויה הקשה במחנות ההשמדה החלה ב-1941/43 עם קבלתם למחנה הכינוס במינכן, כאן בקנורשטראסה 148".
כחלק מהרחבת קו הרכבת התחתית U2 ותחנת הרכבת התחתית Am Hart, הפסל הועבר לזמן קצר לבית הקברות הישראלי החדש ב-1988.