פרידריך הונד
פרידריך הרמן הונד (בגרמנית: Friedrich Hermann Hund ; פברואר 1896 – 31 במרץ 1997) היה פיזיקאי גרמני מקרלסרוהה הידוע בעבודתו על אטומים ומולקולות.
![]() | |
לידה |
4 בפברואר 1896 קרלסרוהה, הקיסרות הגרמנית ![]() |
---|---|
פטירה |
31 במרץ 1997 (בגיל 101) גטינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה ![]() |
ענף מדעי |
פיזיקה ![]() |
מקום לימודים | |
מנחה לדוקטורט |
מקס בורן ![]() |
מוסדות | |
תלמידי דוקטורט | אדוארד טלר |
פרסים והוקרה |
|
צאצאים |
Gerhard Hund ![]() |
![]() ![]() |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/6/60/Hund_Heisenberg_Born_1966_G%C3%B6ttingen.jpg/237px-Hund_Heisenberg_Born_1966_G%C3%B6ttingen.jpg)
קריירה
עריכהלאחר לימודיו במתמטיקה, פיזיקה וגאוגרפיה באוניברסיטת מרבורג ובגטינגן, עבד כמרצה פרטי לפיזיקה תאורטית בגטינגן (1925), פרופסור באוניברסיטת רוסטוק (1927), אוניברסיטת לייפציג (1929), אוניברסיטת פרידריך שילר בינה (1946), אוניברסיטת גתה בפרנקפורט (1951) ומ-1957 שוב באוניברסיטת גטינגן. בנוסף, הוא שהה בקופנהגן (1926) עם נילס בוהר והרצה על האטום באוניברסיטת הרווארד (1928). הוא עבד עם פיזיקאים מוערכים כמו ארווין שרדינגר, פול דיראק, ורנר הייזנברג, מקס בורן וולתר בותה. באותו זמן, הוא היה עוזרו של בורן, ועבד על פרשנות קוונטית של פס ספקטרום (אנ') של מולקולות דו-אטומיות. הוא פרסם יותר מ-250 מאמרים בסך הכל. הונד תרם תרומה מרכזית לתורת הקוונטים - במיוחד בנוגע למבנה האטום והספקטרום המולקולרי.
בניגוד להייזנברג, הוא לא היה מעורב בפרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. כאשר הייזנברג נסע לברלין בשנת 1942, הונד השתלט על המנהל במכון לפיזיקה של לייפציג. בשנת 1943, זמן קצר לפני פסקואל יורדן, הוא קיבל את מדליית מקס פלאנק, הפרס הגבוה ביותר לפיזיקה תאורטית של החברה הפיזית הגרמנית, שלא הוענקו מאז 1939. לאחר המלחמה הוא הפך לפרורקטור בלייפציג בשנת 1945. כאשר צבא ארצות הברית נסג מגרמניה בסוף יוני 1945, פרופסורים רבים נלקחו במשאיות. הונד מצא זאת על פי רישומיו כ"שליחה לעבדות". הוא זעם בטענה כי "פרופסורים הוחלפו כמו חלקי מכונה". הוא הסתתר כדי לא להיות מועבר למחסן בגרמניה המערבית.
בשנת 1946 הפך הונד לפרופסור באוניברסיטת ינה. על פי הצהרותיו, הוא רצה להימנע מלבזבז את שארית חייו בבניית מכון חדש לפיזיקה בלייפציג. בניגוד ללייפציג, המכון בינה לא נהרס ועבדו בו עוד עמיתים.
רוברט ס. מוליקן, שזכה בפרס נובל לכימיה לשנת 1966 לתאוריית המסלול המולקולרי, הכריז תמיד על ההשפעה הגדולה שהייתה לעבודתו של הונד בעצמו ושהוא היה חולק בשמחה את פרס נובל עם הונד. מתוך הכרה בחשיבות התרומות של הונד, תאוריית המסלול המולקולרי מכונה לעיתים קרובות בתור תאוריית הונד-מוליקן. עקרון הריבוי המקסימלי של הונד נקרא גם כן על שמו, ובשנת 1926 גילה הונד את מה שנקרא אפקט המנהרה או מנהור קוונטי.
הונד היה חבר באקדמיה הבינלאומית למדע מולקולרי קוונטי.
חיים אישיים
עריכההוא נישא למתמטיקאית אינגבורג סיינשה (1905–1994) ב-17 במרץ 1931. למשפחה נולדו שישה ילדים: השחמטאי והמתמטיקאי גרהרד הונד (נ' 1932), דיטריך (1933–1939), אירמגארד (נ' 1934), מרטין (1937–2018), אנדראס (נ' 1940) וארווין (1941–2022). ברברה הונד המחזיקה בדרגת רב-אמן בשחמט (נ' 1959) והשחמטאית איזבל הונד (ילידת 1962) הן נכדותיו.
מורשת
עריכהבנוסף לכבוד הרב שניתנו לו, הפך פרידריך הונד לאזרח כבוד של ינה/סאלה, ועל שמו נקרא רחוב בינה. ביוני 2004, חלק מבניין חדש של המחלקה לפיזיקה בגטינגן קיבל את הכתובת Friedrich-Hund-Platz 1. אותו שם נבחר עבור המכון לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת גטינגן.
קישורים חיצוניים
עריכה- פרידריך הונד, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
- פרידריך הונד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)