צ'נגדו J-10
Chengdu J-10 הוא מטוס קרב רב משימתי מתוצרת סין המיוצר על ידי חברת קבוצת התעשייה האווירית צ'נגדו. המטוס ידוע בכינויו במערב "Vigorous Dragon" (דרקון נמרץ) (ובסין בשם 歼十, Jiān 10).
![]() | |
מאפיינים כלליים | |
---|---|
סוג |
מטוס קרב רב-משימתי ![]() |
יצרן |
קבוצת התעשייה האווירית צ'נגדו ![]() |
טיסת בכורה | 22 במרץ 1998 |
תקופת שירות | 2006–הווה (כ־18 שנים) |
יחידות שיוצרו | 435 |
משתמש ראשי |
חיל האוויר של צבא השחרור העממי ![]() |
תרשים | |
![]() | |
![]() ![]() |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/b/b5/Chengdu_J-10_-_%E6%AE%B2-10.jpg/250px-Chengdu_J-10_-_%E6%AE%B2-10.jpg)
פיתוח
עריכהפיתוח המטוס נשמר בסוד, למרות פרסומים שונים בכלי תקשורת מערביים על מטוס קרב מתקדם המפותח בסין, עד לפרסום הרשמי בטלוויזיה הסינית ב-29 בדצמבר 2006.
פיתוח המטוס עלה לדיון בשנות ה-80 של המאה ה-20 כמענה לאיום הרוסי בדמות מטוסי המיג-29 והסוחוי 27. ב-1986 החליטה ממשלת סין לפתח מטוס קרב אך המטוס ערך את טיסת הבכורה שלו רק ב-24 במרץ 1998. המטוס דומה במידה רבה למטוס הלביא הישראלי, והיו שטענו שפיתוח המטוס התבסס בחלקו על טכנולוגיות ורכיבים שפותחו בישראל ונמכרו לסין.[1]
המטוס מיוצר בשני דגמים - דגם J-10A החד מושבי שמתפקד כמטוס רב משימתי ודגם J-10B הדו מושבי המשמש בין היתר כמטוס אימונים, תקיפה קרקעית ולוחמה אלקטרונית.
בנוסף, סין מפתחת דגם של המטוס שישמש את הצי הסיני ולהיות מתופעל מנושאות מטוסים, ודגם עם יכולות התחמקות ממכ"ם המכונה Super-10[2].
שירות מבצעי
עריכההמטוס נמצא בשירות מבצעי בחיל האוויר הסיני וקרוב ל-100 מטוסים נקלטו. בנוסף, ממשלת פקיסטן הזמינה 36 מטוסים עבור חיל האוויר הפקיסטני שאמורים להיות מסופקים בשנים הקרובות, פקיסטן אמורה להיות המדינה הראשונה והיחידה עד כה מלבד סין לקלוט את המטוס. המטוסים יסופקו תחת השם FC-20. בסוף 2007 דווחו כלי תקשורת שונים על עסקה בין איראן וסין לרכישת מטוסים מדגם זה אך ממשלת סין הכחישה את הדיווח[1][3].
באוגוסט 2015, לאחר חתימה על הסכם הגרעין חתמה סין[4] עם איראן על חוזה בגובה מיליארד דולר על העברת 24 מטוסי J-10 תמורת אספקת נפט גולמי במשך 20 שנה.
גרסאות
עריכה- J-10A - הדגם החד מושבי. שם החוץ של הדגם הוא F-10A או FC-10A.
- J-10B - דגם מתקדם יותר, בעיקר בתחום המכ"ם.
- Super-10 - דגם מתקדם, גם בתחום המכ"ם בעיקר. בעל מנוע רוסי מתקדם.
- J-10S - מטוס אימונים דו מושבי.
מפרט טכני
עריכהמאפיינים כלליים
עריכה- צוות: 1 (דגם בסיסי), 2 (דגם אימונים/תקיפה)
- אורך: 14.57 מטר (47.8 רגל 10 אינץ')
- מוטת כנפיים: 8.78 מטר (28 רגל 10 אינץ')
- גובה: 4.78 מטר (15 רגל 8 אינץ')
- שטח כנף45.5 מטר² (490 sup2;)
- משקל ריק: 8,000-9.730 ק"ג (17,637–21,451 ליברות)
- משקל טעון: 5,500 ק"ג (9,920 ליברות)
- משקל המראה מרבי: 18,000 ק"ג (39,683 ליברות)
- הנעה: 1 מנועי טורבו-מניפה מסוג סטורן ליולקה AL-31 בעלי מבער אחורי
ביצועים
עריכה- מהירות מרבית: 2.2 מאך
- טווח: 950 ק"מ (מבצעי), 3,000 ק"מ (מקסימלי)
- סייג רום: 18,000 מטר (59,055 רגל)
- עומס כנף: 335 ק"ג/מ"ר
סין אמורה להשלים את פיתוח מנוע ה-WS-10A, שאמור להחליף את מנועי ה-AL-31 הרוסיים. המטוס מסוגל לשאת טילי אוויר-אוויר כגון PL-8, PL-9, PL-11, PL-12 מתוצרת סין, R-77 מתוצרת רוסיה ופיתון 3 מתוצרת ישראל [5] , טילי אוויר-קרקע מסוג PJ-9, YJ-9K מתוצרת סין וכן R-73.
מפעילות
עריכהקישורים חיצוניים
עריכההערות שוליים
עריכה- ^ 1 2 יוסי מלמן, סין מכחישה הדיווח על מכירת מטוסי קרב לאיראן, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2007
ניצן סדן, כחול לבן אדום: האם הלביא שבוטל בעצם חי וקיים בסין?, באתר כלכליסט, 30 בספטמבר 2019 - ^ China working on 'Super-10' advanced fighter - Jane's Air Forces News
- ^ איראן רוכשת מסין מטוסי קרב בפיתוח ישראלי, באתר גלובס, 24 באוקטובר 2010
- ^ אתר, הנה זה בא: עסקת נשק ראשונה בין איראן למעצמות, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2015
- ^ דרור מרום, "הלביא הסיני" ממריא, באתר גלובס, 21 במרץ 2002