רונית תירוש
רונית תירוש (נולדה ב-8 בדצמבר 1953 בתל אביב) היא אשת חינוך שכיהנה כחברת הכנסת מטעם סיעת "קדימה" והייתה מנכ"לית משרד החינוך.
לידה |
8 בדצמבר 1953 (בת 70) ב' בטבת ה'תשי"ד תל אביב-יפו, ישראל ![]() | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
מדינה |
ישראל ![]() | ||||||
השכלה |
אוניברסיטת תל אביב ![]() | ||||||
מפלגה |
קדימה ![]() | ||||||
| |||||||
| |||||||
| |||||||
![]() ![]() |
ביוגרפיה
עריכהתירוש שירתה בחיל המודיעין. היא בעלת תואר ראשון בהצטיינות בשפה וספרות ערבית ובפילוסופיה כללית מטעם אוניברסיטת תל אביב. בעלת תעודת הוראה בשפה הערבית ובעלת תואר שני במינהל החינוך וארגונו מטעם אוניברסיטת תל אביב בהצטיינות יתרה. תירוש החלה בשנת 2000 לימודי דוקטורט אך הקפיאה את לימודיה עם מינויה למנכ"לית משרד החינוך באותה שנה.
תירוש, מורה במקצועה, הייתה מורה לערבית ומחנכת בתיכון עירוני ט' בת"א, החל משנת 1977. בשנת 1990 קודמה לתפקיד סגנית המנהל[1]. לאחר מכן כיהנה בין השנים 1988–1996 כמנהלת התיכון[2].
עיריית תל אביב
עריכהבשנת 1997 מונתה לתפקיד מנהלת מינהל החינוך בעיריית תל אביב-יפו על ידי ראש העירייה, רוני מילוא. בתפקיד זה שימשה עד שנת 2000, אז הסתכסכה עם ראש העירייה החדש, מי שנחשב ליריבה הבכיר במערכת החינוך בתל אביב, מנהל הגימנסיה העברית "הרצליה", רון חולדאי. במהלך שנים אלו ניסתה תירוש להתמודד למכרזי ניהול מחוזות תל אביב ומרכז במשרד החינוך ונכשלה.
משרד החינוך
עריכהבשנת 2001 מונתה לתפקיד מנכ"לית משרד החינוך על ידי שרת החינוך, לימור לבנת. בשנות כהונתה כמנכ"לית נולדה היוזמה לרפורמת דו"ח דברת ותירוש הייתה הממונה להוציאו לפועל. בשנות כהונתה כמנכ"לית בוצעו קיצוצי תקציב גדולים במשרד והיא שימשה כמגשרת בין השרה לבנת לבין ארגוני המורים שהיו מצויים בסכסוכים רבים עם המשרד והשרה. ביקורת קשה נמתחה עליה מצד המורים וגורמים אחרים לאחר הצהרתה ביחד עם לבנת, כי מורים שפוטרו בגל פיטורים גדול היו מורים לא טובים.
עם כניסתה של תירוש לפוליטיקה הארצית כחברה במפלגת קדימה היא נאלצה להתפטר מתפקידה כמנכ"לית משרד החינוך.
פעילות פוליטית
עריכהעם הקמתה של מפלגת "קדימה" הצטרפה למפלגה בעקבות הזמנתו של מייסדה, ראש הממשלה אריאל שרון. בעקבות הצטרפותה למפלגה נאלצה תירוש לפרוש מתפקידה כמנכ"לית משרד החינוך, התרבות והספורט ויחסיה עם השרה לבנת, שהיו ממילא עכורים, התנתקו לגמרי[3].
בבחירות לכנסת ה-17 נבחרה תירוש לכנסת מטעם "קדימה". תירוש הייתה חברה בוועדות הכנסת: הכלכלה, קידום מעמד האישה וועדת החינוך, התרבות והספורט. שובצה במקום ה-16 ברשימת קדימה לכנסת ה-18 ונבחרה מחדש לכנסת. במסגרת תפקידה בוועדת הכלכלה, תירוש הייתה בין המתנגדים הבודדים (יחדיו עם ח"כ אורי אריאל) להחלטות ועדת ששינסקי וביקשה להוסיף שורה של הקלות לחברות האנרגיה[4].
בבחירות לכנסת ה-19 הוצבה במקום הרביעי ברשימת קדימה ולא נבחרה לכנסת. בדצמבר 2014 הייתה אמורה להיכנס לכנסת זו עד תום כהונתה לאור מינויו של חבר הכנסת ישראל חסון למנכ"ל רשות העתיקות והתפטרותו מהכנסת, וכיוון שהמוצב במקום שלישי ברשימה, חבר הכנסת לשעבר יוחנן פלסנר, התפטר מהרשימה כבר באוקטובר 2014 לטובת ראשות המכון הישראלי לדמוקרטיה. לאחר התפטרות חסון הודיעה תירוש שגם היא מוותרת על התפקיד.
איגוד שופטי הכדורגל
עריכההחל ממרץ 2019, מונתה להיות יו"ר איגוד שופטי הכדורגל, כשהחליפה את משה קראדי בתפקיד[5].
חיים אישיים
עריכהתירוש נשואה לאיש העסקים יוחאי תירוש[6], אם לשלושה ומתגוררת ברמת גן, בתה היא הדוגמנית רותם תירוש.
קישורים חיצוניים
עריכה- רונית תירוש, באתר הכנסת
- רונית תירוש, באתר כנסת פתוחה
- כרטיס ביקור – רונית תירוש, בערוץ כנסת באתר יוטיוב
- רונית תירוש באתר הפייסבוק של מפלגת קדימה
- מיה בנגל ואור קשתי, רונית תירוש מצטרפת ל"קדימה", באתר nrg, 30 בנובמבר 2005
- תומר זרחין, חוות הדעת מעו"ד נורית אלשטיין הכפילה את הפנסיה של רונית תירוש, באתר הארץ, 30 ביולי 2010
- יעקב בר-און, הבוסית החדשה של שופטי הכדורגל עושה סדר במגרש, באתר מעריב אונליין, 14 באפריל 2019
- אביעד פוהורילס, רונית תירוש: "ליו"ר איגוד השופטים כמעט אין סמכויות, זה תפקיד מיותר", באתר ישראל היום, 27 בינואר 2022
הערות שוליים
עריכה- ^ חיים ביאור, בית המשפט הכריע: רונית תירוש לא תקבל פנסיה תקציבית ממשרד החינוך, באתר TheMarker, 7 באוגוסט 2014
- ^ עירוני ט' חוגג יובל, 25 במאי 2008, באתר nrg
- ^ רוני סופר ומורן זליקוביץ', תירוש מצטרפת לקדימה: "אני מאמינה בשרון", באתר ynet, 30 בנובמבר 2005
- ^ תומר אביטל, הכנסת אישרה בקריאה שנייה ושלישית את חוק ששינסקי, באתר כלכליסט, 30 במרץ 2011
- ^ מוטי פשכצקי, רונית תירוש מונתה ליו"ר איגוד השופטים, באתר ערוץ הספורט, 10 במרץ 2019
- ^ אלי סניור, בעלה ובתה של ח"כ תירוש חשודים בהונאת מס, באתר ynet, 3 בפברואר 2011