אביבה גלעדי
אביבה גלעדי (בהונגרית: Fischmann Éva; באנגלית: Aviva E. Gileadi, 26 בנובמבר 1917, בודפשט, הונגריה – 8 ביוני 2001, טמפה, פלורידה, ארצות הברית[1]) הייתה מרצה בטכניון, מדענית גרעין ישראלית, מומחית בתחום כורים אטומיים להפקת אנרגיה, לייצור חשמל והתפלת מים.
![]() | |
אביבה גלעדי, בעבודתה במרכז למחקר גרעיני, 1963 | |
לידה |
26 בנובמבר 1917 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית ![]() |
---|---|
פטירה |
8 ביוני 2001 (בגיל 83) טמפה, ארצות הברית ![]() |
שם לידה | Fischmann Éva |
מקום מגורים | הונגריה, ישראל, ארצות הברית |
מקום לימודים |
אוניברסיטת אטווש לוראנד (1942) ![]() |
מוסדות |
הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל ![]() |
בן או בת זוג |
Iván Seres ![]() |
![]() ![]() |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/3/39/Aviva_Gileadi_in_Soreq_Nuclear_Research_Center_%281%29.jpg/250px-Aviva_Gileadi_in_Soreq_Nuclear_Research_Center_%281%29.jpg)
ביוגרפיה
עריכהגלעדי נולדה בשנת 1917, בבודפשט, למשפחת שמואל פישמן, וקיבלה את השם אווה.[2] אמה הייתה גיזלה לבית קופפרשטיין.[1] היא למדה בגימנסיה היהודית לבנות של הקהילה היהודית של פשט, בה גילתה חיבה למדעי הטבע.[3] קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת בודפשט[4] בשנת 1942, ולאחר מכן המשיכה לעבוד באוניברסיטה בו למדה בלי לקבל משכורת. לאחר כניסת הנאצים להונגריה התחבאה בגטו בודפשט עד שנתפסה והועברה למחנה עבודות כפייה ליד בודפשט. בהמשך נכללה במשלוח לאושוויץ אך נמלטה והתחבאה עד הגעת הצבא האדום לבודפשט בינואר 1945.[3] בשנת 1946 עברה לווינה, בה נישאה למיכאל גלעדי, טכנאי רנטגן. בינואר 1948 עלו לארץ ישראל עם סרטיפיקט מזויף.[3]
היא לימדה שלוש שנים בבית ספר התיכון שבקיבוץ גבעת השלושה, ועבדה תקופה מסוימת במכון ויצמן. ב-1955 עברה גלעדי לחיפה, והחלה לעבוד בטכניון,[5] בתחילה במחלקה לפיזיקה, ובשנת 1958, עת הוקמה המחלקה ללימודי הנדסה גרעינית, עברה ללמד במחלקה זאת.
ב-1959, לאור הצטיינותה, קיבלה מלגה מארצות הברית, להשתלם בלימודי הנדסה גרעינית ב"אָרְגוֹן" (Argonne National Laboratory) - המעבדה של מחלקת האנרגיה במדינת אילינוי, וכן במחלקה לפיזיקה גרעינית של אוניברסיטת מישיגן.[6] כשסיימה את שנת הלימודים עבורה ניתנה המלגה, הציעו לה האמריקאים להישאר שנה נוספת בארצות הברית, ולזכות בתואר גבוה במדעי הגרעין. במקביל ללימודי התואר, עברה קורס מיוחד למפעילי כורים גרעיניים בהצלחה, וקיבלה רישיון להפעלת כורים גרעיניים. עד סוף 1963 הייתה האישה היחידה בעולם המערבי שהחזיקה ברישיון שכזה.[2]
גלעדי שבה לישראל והדריכה סטודנטים בטכניון במדעי הגרעין. במסגרת שיתוף פעולה עם משרד הביטחון הפעילו הסטודנטים בהדרכתה את המרכז למחקר גרעיני שורק.[7]
ב-1963, הוזמנה גלעדי שנית על ידי רשות המים של ממשלת ארצות הברית הפעם כדי לסייע בהפעלת כור גרעיני חדש שהוקם במרכז הגרעיני בפוארטו ריקו, ה-BONUS (Boiling Nuclear Superheater (BONUS) Reactor Facility), ומיועד לפרויקט התפלת מים.[8] במסגרת תפקידה זה הכשירה גלעדי צוות של מהנדסים, אשר עסקו לאחר מכן בתפעול השוטף של הכור. כמו כן לימדה קבוצת צעירים לקראת תואר מוסמך באנרגיה גרעינית.[9]
אביבה גלעדי הייתה נשואה פעמיים - בהונגריה, למתמטיקאי איוואן שרש (1966-1907),[10] ממנו התגרשה, ואחר כך בישראל, למיכאל גלעדי, יליד פולין. מנישואיה השניים נולדו לה שני ילדים.[1]
פרסומים
עריכה- Gileadi, Michael, and Aviva E. Gileadi. "Collimation in Reducing Male Gonadal Doses in Puerto Rico-1968." Health physics 25.1 (1973): 43-49.
- Aviva E. Gileadi and Wilson K. Talley, "Nuclear Excavation of a Sea-Level Isthmian Canal" Journal of the Waterways and Harbors Division, 1969, Vol. 95, Issue 3, Pg. 329-336
- Gileadi, Aviva E., and Fernando López Carrasco. Determination of the transfer function and certain kinetics parameters of the L-77 reactor. Puerto Rico Nuclear Center, 1968.
לקריאה נוספת
עריכה- Susanna Blumesberger, Michael Doppelhofer, Gabriele Mauthe (herausgeber), Österreichische Nationalbibliothek, Wien
ע' 414 Handbuch österreichischer Autorinnen und Autoren jüdischer Herkunft, K.G.Saur, München 2002, Band I A-I
קישורים חיצוניים
עריכה- אביבה גלעדי - מדענית גרעין - קטעי עיתונות
הערות שוליים
עריכה- ^ 1 2 3 באתר הגנאלוגי geni
- ^ 1 2 אסור לפצח גרעינים, מעריב, 22 בנובמבר 1963
- ^ 1 2 3 מאיר הראובני, מוסמכת להפעיל כור גרעיני, למרחב, 18 באוקטובר 1963
- ^ מלכת האטום, מעריב, 1 בנובמבר 1963
- ^ מענקים לעידוד המחקר ניתנו ע"י ההסתדרות, למרחב, 20 בספטמבר 1957
- ^ ד"ר אביבה גלעדי, הצופה, 16 בספטמבר 1959
- ^ קבוצת תלמידי הטכניון תפעיל כור המחקר האטומי, למרחב, 5 באוגוסט 1962
- ^ מדענית ישראלית הוזמנה למפעל אטומי בפורטו ריקו, דבר, 13 בנובמבר 1963
- ^ יעקב העליון, מדענית ישראלית מסייעת בהפעלת כור בפוארטו ריקו, מעריב, 26 בינואר 1965
- ^ באתר geni מופיע בטעות שנפטר ב-1946