ברני פרנק
ברנט "ברני" פרנק (באנגלית: Barnett "Barney" Frank; נולד ב-31 במרץ 1940) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקני, כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אזור הבחירה ה-4 של מסצ'וסטס, משנת 1981 ועד לפרישתו בינואר 2013.
![]() | |||
לידה |
31 במרץ 1940 (בן 84) ביון, ניו ג'רזי, ארצות הברית | ||
---|---|---|---|
מדינה |
![]() | ||
השכלה |
| ||
מפלגה | המפלגה הדמוקרטית | ||
| |||
פרסים והוקרה | |||
הומניסט השנה (2014) ![]() | |||
![]() ![]() |
פרנק הוא חבר במפלגה הדמוקרטית. בעקבות ניצחונם של הדמוקרטים בבחירות אמצע הקדנציה ב-2006 ושליטתם בבית הנבחרים של ארצות הברית, מונה ליושב ראש ועדת בית הנבחרים לשירותים כספיים. הוא פעיל בתחום זכויות האזרח וקהילת הלהט"ב.
בשנת 1987 לאחר שיצא מהארון מיוזמתו, היה פרנק להומו הגלוי מרצון הראשון בבית הנבחרים של ארצות הברית. ביולי 2012 נישא לבן-זוגו מזה שנים רבות, ג'יימס רדי. בכך היה פרנק לאדם הראשון בהיסטוריה של ארצות הברית שנישא לאדם מאותו המין, בעודו מכהן בקונגרס. בבחירות הכלליות של 2012 לא העמיד את עצמו לבחירה מחדש ופרש מהפוליטיקה.
תחילת דרכו
עריכהפרנק נולד למשפחה יהודית בביון, ניו ג'רזי. את לימודיו האקדמיים עשה בקולג' הרווארד, שם התגורר במעונות הסטודנטים בקירקלנד, ואחר כך בווינת'ורפ. שהוא סיים את לימודיו ב-1962. פרנק לימד בהרווארד בזמן שלמד לדוקטורט שלו, אך עזב ב-1968, לפני שהשלים את התואר, כדי להיות עוזרו הראשי של ראש העיר של בוסטון, קווין וואיט, משרה בה החזיק שלוש שנים. לאחר מכן כיהן במשך שנה אחת כמנהלו האדמיניסטרטיבי של חבר הקונגרס של ארצות הברית, מייקל ג'יי. הרינגטון.
ב-1972, פרנק נבחר לבית הנבחרים המדינתי של מסצ'וסטס, שם שירת שמונה שנים. במהלך אותו זמן, נרשם לבית ספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד וסיים את לימודיו ב-1977.
במקביל לפעילותו הפוליטית, לימד פרנק באוניברסיטת מסצ'וסטס בבוסטון, בבית ספר ג'ון פ. קנדי לממשל, באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת בוסטון. פרנק פרסם מספר מאמרים בנושאים פוליטיים וציבוריים. ב-1992 פורסם המאמר לדבר בכנות, שעסק בתפקיד אותו צריכה למלא המפלגה הדמוקרטית בשנות ה-90.
פוליטיקה ארצית
עריכהב-1979 הפך פרנק לחבר בקבוצת המשפטנים של מסצ'וסטס, לפני שנבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1980. בראשונה הוא נבחר למלא את מושבו של הכומר רוברט דריאן, אשר עזב את הקונגרס בעקבות קריאתו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני לכמרים לעזוב משרות פוליטיות. ב-1982, חלוקה מחדש של מחוזות הכריחה אותו לרוץ נגד הרפובליקנית מרגרט הקלר. כאנדרדוג, הוא מיקד את מערכת הבחירות בעובדת תמיכתה של הקלר בנשיא רונלד רייגן, וכך ניצח בהפרש של 20%. מאז המשיך להיבחר מחדש באופן עקבי ובקלות. פרנק הוא כרגע יושב ראש ועדת השירותים הכספיים.
פרנק הוא דמות בולטת באגף השמאלי של המפלגה הדמוקרטית, ומדב בגלוי על נושאים רבים של זכויות אזרח, ובפרט על הנושא ההומוסקסואלי. ב-1987, דיבר בפעם הראשונה בפומבי על עובדת היותו הומוסקסואל. הוא אמר בראיון ב-1996:
"אני רגיל להיות במיעוט. אני הומו, שמאלני, ויהודי. מעולם לא חשתי, אוטומטית, חבר ברוב כלשהו".
הליך נזיפה
עריכהבשנת 1990 הצביע בית הנבחרים (הארצי) בעד לבצע הליך נזיפה בפרנק, הליך משפטי של הקונגרס עם משמעות סמלית בלבד, בגלל שסטיב גובי, זונה ממין זכר שפרנק התיידד עמו לאחר שהשתמש בשירותיו, טען שהעניק שירותי זנות מדירתו של פרנק, כשהוא לא היה בבית. פרנק ניתק את קשריו עם גובי מוקדם יותר באותה שנה, ודיווח על המאורע לוועדת האתיקה של בית הנבחרים, אחרי שגילה את פעילותיו של גובי. אחרי חקירה מקיפה, לא מצאה ועדת האתיקה של בית הנבחרים כל ראיות שפרנק ידע, או שהיה מעורב בפעילות בלתי חוקית[1]. באשר להאשמות היותר שערורייתיות של גובי, הדו"ח של ועדת האתיקה הסיק: "במספר מקרים בהם טענה שהועלתה בידי מר גובי (בין פומבית או במהלך תצהיר הוועדה שלו) נחקרה על נכונותה, הטענה נסתרה על ידי עדותו בשבועה של צד שלישי, או על ידי גובי עצמו"[2].
עיתון הניו יורק טיימס דיווח ב-20 ביולי 1990, שוועדת האתיקה המליצה "שהנבחר ברני פרנק יקבל נזיפה רשמית מבית הנבחרים על יחסיו עם זונה ממין זכר"[3]. ניסיונות להרחיק או לפתוח בהליך גינוי, שהובלו על ידי החבר הרפובליקני בבית הנבחרים, לארי קרייג, נכשלו[4][5]. בית הנבחרים העדיף להצביע ברוב של 18–408 בעד לנזוף בו[6]. להרשעה לא הייתה כל השפעה באזור הבחירה של פרנק, אשר ניצח במערכה לבחירה מחדש ב-1990 עם 66% מהקולות, ובהפרשים גדולים עוד יותר מאז.
עקיצות ומחלוקות
עריכהב-1995, מי שהיה אז מנהיג הרוב הרפובליקני בבית הנבחרים, דיק ארמיי, התייחס לפרנק בראיון תקשורתי כברני פאג ("ברני ההומו"). ארמיי התנצל ואמר ש"זו הייתה פליטת פה". פרנק לא קיבל את התירוץ, והגיב על כך: "פניתי למומחה משלי, אמא שלי, שדיווחה שב-59 שנות נישואין, אף אחד לא הציג אותה כאליס פאג" (אליס ההומאית)[7].
ב-1998, ייסד את ארגון "הדמוקרטים של סטונוול הלאומית", ארגון דמוקרטי של הומואים, לסביות, בי סקסואלים וטראנסג'נדרים. ב-2004 ושוב ב-2006, סקר של אנשי צוות מגבעת הקפיטול שפורסם במגזין "וושניגטוניאן", העניק לפרנק את התארים "הפיקח ביותר", "המצחיק ביותר" ו"הרהוט ביותר" מבין חברי בית הנבחרים[8]. נכון למאי 2007, פרנק הוא אחד מבין שני חברי הקונגרס היחידים שהם הומואים מוצהרים, לצד תמי בולדווין מוויסקונסין.
פרנק ידוע בשנינותו ובהומור העצמי הלגלגני שלו. כך התלונן שאינו מסוגל להשלים את קריאת דו"ח סטאר העוסק ביחסי ביל קלינטון עם מוניקה לווינסקי, כי "זה יותר מדי קריאה על מין הטרוסקסואלי"[9]
פרנק גם מפורסם בהערותיו החריפות על רפובליקנים. בריאיון לרשת הטלוויזיה בכבלים "ניו אינגלנד קייבל ניוז" (NECN), ביוני 2007, פרנק אמר על מיט רומני: "רומני האמיתי הוא בבירור איש אמביציוזי יוצא מן הכלל, ללא כל עיקרון פוליטי תפיסתי בכלל. הוא האינטלקטואל חסר הכנות ביותר שיש בהיסטוריה של הפוליטיקה"[10].
עמדות פוליטיות
עריכהבקונגרס, פרנק הוא תומך נלהב של מריחואנה רפואית. הוא היה המחבר של חוק זכויות המדינה למריחואנה רפואית (H.R 2592), שהיה ניסיון לעצור את הממשל הפדרלי הארצי מלהתערב בחוקי מריחואנה רפואית ברמה המדינתית[11]. פרנק הצביע באופן עקבי בעד תיקון הינצ'י למריחואנה רפואית, שהוצע בכל שנה על ידי דנה רורבכר (רפובליקני, קליפורניה) ומוריס הינצ'י (רפובליקני, ניו יורק), אשר תאסור על משרד המשפטים של ארצות הברית מלהעמיד לדין חולי הצורכים מריחואנה רפואית[12]. נכון ל-25 במרץ 2008, הוא ממשיך במאמצים להעביר חוק פדרלי, אשר יהפוך את ההחזקה של מריחואנה בכמות מזערית, לחוקית[13]. החוק נקרא חוק שימוש אישי במריחואנה בידי מבוגר אחראי.
פרנק היה גם ביקורתי כלפי היבטים של מערכת הבנק הפדרלי, הבנק המרכזי של ארצות הברית, ובכך היה שותף למספר חברי קונגרס רפובליקנים מהאופוזיציה[14]. פרנק אומר שהוא וחבר הקונגרס רון פול "חברנו לראשונה בגלל ששנינו בלטנו בחוסר ההערצה למקדש של 'הפדרליים' עם הכומר הבכיר [אלן] גרינספן"[14].
ב-2006, פרנק היה אחד משלושת חברי הבית שהתנגדו לחוק הכבוד לגיבוריה הנופלים של אמריקה, אשר הגביל את המחאה כנגד חיילים בלוויות (ובמיוחד את זו של הכומר פרד פלפס הגזען, ראש הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו, שפועלת כנגד הומואים, קתולים, יהודים, מוסלמים וכדומה). הוא התנגד להצעת החוק, אשר עברה פה אחד בסנאט, בנימוק של זכויות אזרח ושל חוקתיות. פרנק אמר על ההצבעה: "אני חושב שזה מאוד סביר שזה ימצא כלא חוקתי... זה נכון שכשאתה מגן על זכויות אזרח, אתה מגן באופן טיפוסי גם על אנשים שעושים דברים מגעילים... אבל אתה משחק לידיהם כשאתה נותן להם להתגרות בך לידי עשיית יתר. אני לא רוצה שהבריונים האלה יטענו שאמריקה היא צבועה"[15].
הכלל של פרנק בנוגע ל"אאוטינג"
עריכההשקפתו של פרנק בנוגע ל"אאוטינג" של רפובליקנים הומואים מסוימים הפכה להיות מוכרת היטב בציבור, והיא כונתה "הכלל של פרנק" - הכלל הקובע שמותר לעשות "אאוטינג" לאדם שהוא הומו בארון, במקרה שאותו אדם בעצמו משתמש בסמכותו כדי לפגוע בהומוסקסואלים[16]. הנושא הפך לרלוונטי במיוחד בשנת 2006, במהלך השערורייה של מרק פולי, בקשר עם התוכנית של הקונגרס לשולחי ההודעות (Pages) לתלמידי תיכון, שמבצעים עבודות אדמיניסטרטיביות בעבור חברי בית הנבחרים (בשעה שמרק פולי נתפס עם פרוטוקול של הודעות מיניות לתלמידי תיכון ממין זכר), שבמהלכה פרנק הבהיר את עמדתו ברשת הטלוויזיה HBO בתוכנית "בזמן אמת עם ביל מאהר":
"אני חושב שיש זכות לפרטיות. אבל הזכות לפרטיות לא צריכה להיות הזכות לצביעות. ואנשים אשר רוצים לעשות דמוניזציה של אנשים אחרים, אנחנו לא צריכים לאפשר להם ללכת אחר כך הביתה ולסגור את הדלת ולעשות את זה בעצמם"[17].
אודות אזור הבחירה
עריכהאזור הבחירה ה-4 של מסצ'וסטס, שאותו משרת פרנק החל משנת 1981, משתרע בעיקרו על פני דרום מסצ'וסטס, וכולל את שטח החוף הדרומי, ואת המחוזות בריסטול, מידלסקס, נורפוק ופליימאות'.
גישתו לישראל
עריכהכחבר קונגרס יהודי ודמוקרט, פרנק נחשב לתומך עקבי של מדינת ישראל. בהזדמנויות רבות הביע את דעתו, שישראל היא מעוז של דמוקרטיה וחופש, ושהסיבה העיקרית להתמשכות הסכסוך באזור היא סירובם של הפלסטינים ושל מדינות ערב לעשות את הוויתורים הנחוצים לכך[18]. הוא הוסיף, שהביקורת שישראל זוכה לה היא חסרת פרופורציות, לעומת השתיקה נוכח פשעים שמבצעים ממשלים של מדינות אחרות[19].
יחד עם זאת, בעת שהקונסול הכללי של ישראל בבוסטון, נדב תמיר, הותקף על ידי חוגים ימניים בגלל מזכר פנימי שכתב, ובו ביקר את התנהלות ממשלת ישראל ביחסיה עם הממשל האמריקני - עמד פרנק לצידו של הקונסול. פרנק טען, שתמיר עשה שירות חשוב למדינת ישראל, בכך שסיפק לממשלתו מידע מדויק וחיוני, אודות העוינות שגורמת מדיניותה של ממשלת ישראל, והירידה בתמיכה של הקהילה היהודית ושל הממשל בישראל, כתוצאה מכך[20].
קישורים חיצוניים
עריכה- ברני פרנק, ברשת החברתית פייסבוק
- ברני פרנק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
- ברני פרנק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
- חבר בית הנבחרים ברני פרנק באתר בית הנבחרים
- ברני פרנק, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
- מאמרים
- חבר הקונגרס פרנק מגן על העסקת טראנסג'נדרית ללא אפליה
- תסמונת הפרעת הדמוקרטיה של הרפובליקנים (אורכב 13.05.2013 בארכיון Wayback Machine) מאת פרנק ברני
- ריאיון עם ברני פרנק
- פרנק המונומנטלי: ריאיון עם ברני פרנק "מטרו ויקלי"
- פרנק מדבר על מדיניות וגישה בנוגע לזכויות הומוסקסואליות
- שחורים והומאים בקונפליקט
- מהעיתונות הישראלית
- בשורה טובה להימורים המקוונים: יו"ר ועדת הכספים בקונגרס מגיש הצעת חוק לביטול האיסור על הימורים ברשת בארה"ב, באתר TheMarker, 25 באפריל 2007
- ברני פרנק אורח ב"פורום גאות" GOGAY.co.il
- "הומוקראט"(הקישור אינו פעיל) אגודת ההומואים והלסביות
- דרוש ברני פרנק ישראלי(הקישור אינו פעיל)
- יצחק בן-חורין, וושינגטון והקול ההומו-לסבי, באתר ynet, 20 בנובמבר 2003
- הדמוקרטים הגישו הצעת חוק להסרת האיסור על הימורים ברשת
- הבית הפתוח תגובה של ברני פרנק.
- וורן ג'והנסון וויליאם איי. פרסי אווטינג: ניפוץ הקונספירציה של השתיקה, גוף העיתונות -הארינגטון פארק פרס, שנת 1994, עמודים 106, 139, 143, 154, 157, 188-9, 228, 231, 235, 291
- לינדה ראפ (2004), "פרנק, ברני", אנציקלופדיית קהילת ה-להט"ב, עודכן ב-16 באוגוסט 2007.
הערות שוליים
עריכה- ^ מדיה מטרס, אודונול נכשל בתיקון ההאשמה של האסטרטג של המפלגה הרפובליקנית שהנבחר פרנק "ניהל רשת זנות מתוך ביתו בעיר", אתר סקירת התקשורת, סקירה על כתבה בעיתון הבוסטון גלובס, מ-27 ביולי 1990 והדו"ח של וועדת האתיקה מתאריך ה-20 ביולי 1990
- ^ הוועדה לסנדרטים בהתנהגות רשמית, עמוד 37
- ^ ריצ'רד ל. ברק, פאנל האתיקה של בית הנבחרים דוחף לנזיפה רשמית של הנציג פרנק, הניו יורק טיימס, 20 ביולי 1990
- ^ רולאנד איבאנס ורוברט נובק, מה לעשות בקשר לפרנק: הקונגרס עומד בפני התעמתות מכוערת בטיפול בהתנהגות מינית בלתי הולמת, העיתון אוסטין אמריקן סטייטסמן, 17 באוקטובר 1989, עמוד A.37, "הידיעה שהנציג לארי קרייג מאיידהו עמד נחוש מול וועדת האתיקה החלה להתרוצץ דרך מלתחות המפלגה הרפובליקנית"
- ^ איליין ס. פוביץ', עיתון שיקגו טריביון, 27 ביולי 1990, עמוד 4, "וועדת האתיקה, הידועה רשמית כוועדה לסנדרטים בהתנהגות רשמית, המליצה פה אחד שפרנק ינזף, ופרנק לא ערער על האשמה. אבל הוועדה הייתה חלוקה קשות; חלפו חודשים עד שהתקבלה החלטה באשר לעונש, ובמהלך ההצבעה ביום חמישי, שלושה רפובליקנים חברי הפאנל, הנציגים תומאס פטרי מוויסקונסין, לארי קרייג מאיידהו וג'ים הייסן מיוטה, הצביעו בעד גינויי, הסנקציה היותר חמורה"
- ^ בית הנבחרים של ארצות הברית, רקורד הצבעה, משרד הפקידות, הצבעה גלויה מספר 271, 1990
- ^ פרנק ריץ' (2 בפברואר 1995), מהלומת הארון, הניו יורק טיימס, הפנייה מהארכיון של העיתון
- ^ הטוב ביותר והגרוע ביותר בקונגרס, עיתון וושינגטוניאן, מדור חדשות ופוליטיקה, 1 בספטמבר 2006, עודכן ב-29 בנובמבר 2006
- ^ צוות החדשות, החלק של פרנק בדו"ח סטאר, פלאנט אווט (9 בספטמבר 1998), עיתון לקהילה ההומוסקסואלית, עודכן ב-25 באוקטובר 2007
- ^ חבר הקונגרס פרנק תוקף את רומני, בוסטון הרולד, 11 ביוני 2007
- ^ ברני פרנק, פרנק קורא לנקיטת פעולה בחקיקה למריחואנה רפואית, הודעה לעיתונות, 1 בספטמבר 2006
- ^ תיקון הינצ'י-רורבכר (2003-2006), מלל הדיונים במליאה וטבלת הצבעות, אתר סמים רפואיים
- ^ ברני פרנק: בוא נהפוך את המריחואנה לחוקית, ידיעה של סוכנות AP, אתר NJ.com, התפרסם ב-25 במרץ 2008
- ^ 1 2 כריסטופר קולדוול (22 ביולי 2007), המועמדות האנטי מלחמתית, אנטי ממשל? אכיפת (חוקי) הסמים ואנטי ביטוח רפואי של רון פול, ארכיון, הניו יורק טיימס
- ^ אנה מרגוליס, הנציג פרנק מצביע כנגד "חוק מתן כבוד לגיבורי אמריקה הנופלים", HubPolitics.com, ה-11 במאי 2006
- ^ Laweekly.com
- ^ בזמן אמת עם ביל מאהר, אינדקס פרקים - פרק 86, HBO, שודר ב-20 באוקטובר 2006
- ^ דברים שאמר פרנק לקהל של סטודנטים ליברלים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי
- ^ מאמר במגזין Salon, יוני 2010
- ^ מכתבו של פרנק לראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו