ג'ון יוג'ין אוסבורן
ג'ון יוג'ין אוסבורן (באנגלית: John Eugene Osborne; 19 ביוני 1858 – 24 באפריל 1943) היה רופא, חוואי, בנקאי ופוליטיקאי אמריקאי מוויומינג, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינתו בשנים 1897–1899, וכמושל ויומינג השלישי בשנים 1893–1895.
![]() | |||||||
לידה |
19 ביוני 1858 וסטפורט, מדינת ניו יורק, ארצות הברית ![]() | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
פטירה |
24 באפריל 1943 (בגיל 84) רולינס, ויומינג, ארצות הברית ![]() | ||||||
מדינה |
![]() | ||||||
מקום קבורה | בית הקברות סיידר היל, פרינסטון, קנטקי, ארצות הברית | ||||||
השכלה |
אוניברסיטת ורמונט ![]() | ||||||
מפלגה |
המפלגה הדמוקרטית ![]() | ||||||
| |||||||
| |||||||
| |||||||
חתימה |
![]() ![]() | ||||||
![]() ![]() |
ראשית חייו
עריכהג'ון יוג'ין אוסבורן נולד בווסטפורט שבמדינת ניו יורק כבנם של ג'ון סי. אוסבורן ושל מרי א. רייל. ב-1874 הוא עבר לברלינגטון שבוורמונט, שם הוא עבד בבית מרקחת, למד רפואה באוניברסיטת ורמונט וסיים את לימודיו ב-1880. מאוחר יותר באותה שנה הוא עבר לרולינס שבטריטוריית ויומינג, שם הוא פתח בית מרקחת. ב-1881 הוא נשכר כרופא בחברת הרכבות יוניון פסיפיק.
ראשית הקריירה הפוליטית
עריכהב-1883 נבחר אוסברון לבית הנבחרים של טריטוריית ויומינג, אך התפטר ממנו ב-1885 כאשר הוא עזב את הטריטוריה לזמן מה. ב-1888 הוא מונה כיושב ראש ועדת בניין בית הסוהר, ונבחר כראש עיריית רולינס.[1] במהלך שנות ה-80 הוא היה רופא ורוקח ברולינס, וניהל חווה, ובנקודת זמן מסוימת הוא היה מגדל הכבשים הגדול ביותר בוויומינג. לאחר מעשה הלינץ' שבוצע בג'ורג' פרוט (אנ'), ניהל אוסבורן את הנתיחה שלאחר המוות.
מושל ויומינג
עריכהב-1892 היה אוסבורן נציג חלופי לוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית. ביולי אותה שנה הוא זכה במועמדות המפלגה למשרת מושל ויומינג לאחר שנבחר בסבב ההצבעה ה-37 בוועידת המפלגה המדינתית, לאחר שהסיר את שמו מרשימת המועמדים ולאחר מכן שוכנע לשוב למרוץ. בבחירות הכלליות הוא הביס את אדוארד איבינסון ברוב של 9,290 מול 7,509 קולות.
ב-2 בינואר 1893 הושבע אוסבורן כמושל, אף על פי שהוא ניסה להיכנס לתפקידו מוקדם יותר ב-2 בדצמבר 1892, תאריך שנפסק כמוקדם מדי על ידי בית המשפט העליון של ויומינג. הוא לא יכול היה להיות נוכח בטקס ההשבעה לנשיאות של גרובר קליבלנד, שכן הוא חשש שמזכיר המדינה איימוס ברבר ימנה רפובליקני באותו זמן שיכהן כמושל בפועל בהיעדרו. במהלך תקופת כהונתו כמושל, נאבק אוסבורן עם בית המחוקקים המדינתי שכיהנו בו 22 רפובליקנים, 21 דמוקרטים ו-5 פופוליסטים. הוא סיים את כהונתו ב-7 בינואר 1895 לאחר שסירב להיבחר לתקופת כהונה שנייה.
חבר בית הנבחרים של ארצות הברית
עריכהממרץ 1897 ועד מרץ 1899 כיהן אוסבורן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם ויומינג, אך שוב, בתום תקופת כהונתו הוא סירב להיבחר לתקופת כהונה שנייה.
שנותיו האחרונות
עריכהאוסבורן נמנה עם תומכי ההנפקה החופשית של מטבעות הכסף במערכות הבחירות לנשיאות של 1896, 1900 ושל 1908, בהן הוא תמך בויליאם ג'נינגס ברייאן. ב-1896 הוא שימש כיושב משלחת ויומינג לוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית. ב-1898 הוא היה סגן יושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית, ב-1900 היה חבר הוועדה הלאומית, וב-1908 היה סגן יושב ראש הוועדה הפיננסית.[2][3] ב-בחירות לנשיאות של 1904 הציע ברייאן שמישהו כמו אוסבורן ממערב ארצות הברית יתמודד על מועמדות המפלגה לנשיאות, אך אוסבורן דחה את ההצעה.[4]
ב-28 באפריל 1903 נפטר המושל דפורסט ריצ'רדס זמן קצר לאחר שנבחר לתקופת כהונתו השנייה. בבחירות המיוחדות שנערכו לאייש את מקומו של ריצ'רדס, נבחר אוסבורן כמועמד הדמוקרטים ברוב גדול, אך הובס בבחירות הכלליות על ידי בראיינט באטלר ברוקס.[5]
ב-2 בנובמבר 1907 נשא אוסבורן לאישה את סלינה סמית' מפרינסטון שבקנטקי, לאחר שהם הכירו באי מדיירה כאשר סלינה, שאז נקראה ג'ין קרטיס סמית', הייתה בטיול סביב לעולם יחד עם אחותה וגיסה. עם שובם לארצות הברית חודשיים לאחר מכן הם התארסו.[6] ירח הדבש שלהם נקטע כאשר מאמציו להבטיח הצלחה למערב בוועידה הארצית של הדמוקרטים של 1908 הוכתרו בהצלחה, והם היו מחויבים לשוב לדנוור, שם היא התקיימה. סלינה אוסבורן נודעה כ"מארחת הרשמית" של הוועידה.[7]
ב-1910 שימש אובסבורן כיושב ראש המפלגה הדמוקרטית בוויומינג.[8] הוא מונה כעוזר מזכיר המדינה של ארצות הברית על ידי הנשיא וודרו וילסון, תפקיד בו הוא שימש מ-21 באפריל 1913 עד 14 בדצמבר 1916.[9] הוא גם שימש כיושב ראש מועצת המנהלים של הבנק הלאומי של רולינס, והיה מעורב בגיוס מניות.[10] ב-1913 הוא הציע ששרידיו של כריסטופר קולומבוס יושמו על אוניית קרב שתפליג דרך תעלת פנמה כחלק מטקס הפתיחה שלה.[11] בבחירות לנשיאות של 1936 הוא נבחר כאחד משלושת האלקטורים הדמוקרטים מטעם ויומינג והצביע בעד פרנקלין דלאנו רוזוולט לנשיאות ובעד ג'ון גארנר לסגנות.[12]
אוסבורן היה חבר נוסח יורק של הבונים החופשיים. רעייתו נפטרה במרץ 1942 בלואיוויל, קנטקי. ג'ון יוג'ין אוסבורן נפטר ברולינס ב-24 באפריל 1943, בגיל 84, לאחר שלקה בהתקף לב מוקדם יותר באותו שבוע. הוא נטמן בחלקת הקבורה של משפחת סמית' בבית הקברות סיידר היל שבפרינסטון, קנטקי.
לקריאה נוספת
עריכה- Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1766-1767.
קישורים חיצוניים
עריכה- ג'ון יוג'ין אוסברון באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית)
- ג'ון יוג'ין אוסבורן באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
- ג'ון יוג'ין אוסבורן באתר The Political Graveyard (באנגלית)
- ג'ון יוג'ין אוסבורן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הערות שוליים
עריכה- ^ "John Osborne". Wyoming State Hisyorical Society.
- ^ "John E. Osborne". The Tampa Tribune. July 5, 1908. p. 8. Archived from the original on January 2, 2020 – via Newspapers.com.
- ^ "Democratic Committees". Intelligencer Journal. August 7, 1908. p. 5. Archived from the original on January 2, 2020 – via Newspapers.com.
- ^ "Bryan Favors Western Man". Great Falls Tribune. October 2, 1903. p. 1. Archived from the original on January 2, 2020 – via Newspapers.com.
- ^ "John E. Osborne Chosen". The Salt Lake Tribune. September 9, 1904. p. 1. Archived from the original on January 2, 2020 – via Newspapers.com.
- ^ "Women Worth While". Messenger-Inquirer. June 14, 1914. p. 5. Archived from the original on August 14, 2023 – via Newspapers.com.
- ^ Marguerite Martyn, "Marguerite Martyn Finds Many Interesting Women in Denver Taking Part in the Preliminaries to the Democratic Convention," St. Louis Post-Dispatch, July 5, 1908, image 1
- ^ Ex-Governor Osborne Near Death Friday, Casper Star-Tribune. (23 April 1943).
- ^ "John Eugene Osborne". US Department of State: Office of the Historian.
- ^ "John E.Osborne". Wyoming History. Archived from the original on February 20, 2013.
- ^ "Columbus Buried In San Domingo?". Evening Star. July 17, 1913. p. 11. Archived from the original on January 2, 2020 – via Newspapers.com.
- ^ "Roosevelt And Garner Given Party Support". Casper Star-Tribune. May 12, 1936. p. 1. Archived from the original on January 2, 2020 – via Newspapers.com.