ואדי למון
ואדי למון הוא יובלו של ואדי חנין המנקז את אזור באר יעקב והוא אשר נתן לה את שמה הראשון. הואדי הוא חלק מאגן הניקוז של נחל שורק.
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/f/f2/%D7%95%D7%90%D7%93%D7%99_%D7%9C%D7%9E%D7%95%D7%9F%2C_%D7%A2%D7%A6%D7%99_%D7%90%D7%99%D7%A7%D7%9C%D7%99%D7%A4%D7%98%D7%95%D7%A1_%D7%94%D7%9E%D7%A6%D7%99%D7%99%D7%A0%D7%99%D7%9D_%D7%90%D7%AA_%D7%9E%D7%99%D7%A7%D7%95%D7%9D_%D7%94%D7%A2%D7%A8%D7%95%D7%A5_%D7%91%D7%91%D7%90%D7%A8_%D7%99%D7%A2%D7%A7%D7%91.jpg/220px-%D7%95%D7%90%D7%93%D7%99_%D7%9C%D7%9E%D7%95%D7%9F%2C_%D7%A2%D7%A6%D7%99_%D7%90%D7%99%D7%A7%D7%9C%D7%99%D7%A4%D7%98%D7%95%D7%A1_%D7%94%D7%9E%D7%A6%D7%99%D7%99%D7%A0%D7%99%D7%9D_%D7%90%D7%AA_%D7%9E%D7%99%D7%A7%D7%95%D7%9D_%D7%94%D7%A2%D7%A8%D7%95%D7%A5_%D7%91%D7%91%D7%90%D7%A8_%D7%99%D7%A2%D7%A7%D7%91.jpg)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/4/47/%D7%95%D7%90%D7%93%D7%99_%D7%A9%D7%90%D7%9C%D7%90%D7%9C%D7%94.jpg/220px-%D7%95%D7%90%D7%93%D7%99_%D7%A9%D7%90%D7%9C%D7%90%D7%9C%D7%94.jpg)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/c/c1/%D7%A7%D7%A0%D7%94_%D7%91%D7%95%D7%95%D7%90%D7%93%D7%99_%D7%9C%D7%9E%D7%95%D7%9F_-_%D7%A7%D7%A0%D7%99%D7%9D_%D7%94%D7%9D_%D7%9C%D7%A4%D7%A2%D7%9E%D7%99%D7%9D_%D7%92%D7%A2%D7%92%D7%95%D7%A2%D7%99%D7%9D_%D7%9C%D7%A0%D7%97%D7%9C.jpg/220px-%D7%A7%D7%A0%D7%94_%D7%91%D7%95%D7%95%D7%90%D7%93%D7%99_%D7%9C%D7%9E%D7%95%D7%9F_-_%D7%A7%D7%A0%D7%99%D7%9D_%D7%94%D7%9D_%D7%9C%D7%A4%D7%A2%D7%9E%D7%99%D7%9D_%D7%92%D7%A2%D7%92%D7%95%D7%A2%D7%99%D7%9D_%D7%9C%D7%A0%D7%97%D7%9C.jpg)
מהלך הנחל
עריכהתחילתו של הנחל היא ממזרח לעיר רמלה בגובה של כ-85 מטר מעל פני הים, כיוונו ממזרח למערב והוא מנקז את מערב העיר רמלה (שכונות גני דן וג'ואריש) ואת השטח שבינה ובין באר יעקב. ראשית הוואדי בין רחוב ז'בוטינסקי שברמלה מצפון, קריית דן ממזרח ושכונת ג'ואריש בדרום, ובצידו המערבי באר צלבנית עתיקה-ביר למון. בהמשך הוא חוצה את מסילת הרכבת בגובה של 65 מטר וממשיך לאורך כביש באר יעקב-נס ציונה (רחוב חיים מרגולין) מצידו הצפוני של הכביש, ומשם חוצה את מסילת הרכבת באר יעקב-ראשון לציון וכביש 431. באזור זה מתמתנת ירידתו ונוצר אגן סגור למחצה הגורם להצפות ויצירת שלוליות ענק לאורך הכביש. בערבית נקרא קטע זה של הנחל ואדי שאללה, כלומר נחל השלוליות[1]. אפיק הנחל ממשיך לאורך הרחובות מנור ועצמון בנס ציונה ובצידו הצפוני של רחוב העצמאות הנחל עובר בצינור ניקוז תת-קרקעי שמעליו גן ציבורי, היוצר ריאה ירוקה קטנה המתמזגת עם גן ראשונים בנס ציונה. בהגיעו לכביש ראשון לציון-נס ציונה נפגש הנחל עם הערוץ המנקז את צידה הדרומי של ראשון לציון והזורם ממזרח לכביש. הערוץ חוצה את רחוב ויצמן ועובר לאורך רחוב עמק שושנים עד אשר הוא נפגש בגובה של 23 מטר מעל פני הים עם ואדי פארש (שהיה נקרא גם ואדי נידא) המגיע ממזרח. הערוץ המשותף נקרא ואדי חנין ועובר מדרום לבית עובד ומצפון לעיינות עד הגיעו לנחל שורק.
חי וצומח
עריכהבתחילתו של ואדי למון בצמוד לקריית דן שלולית חורף ובה צומח בצעוני.
בעמק שבין רמלה ובאר יעקב שרידים רבים של צמחיית גבעות חמרה ובניהם תורמוסים ושיח אשחר.
באזור באר יעקב ניטעו לאורך אפיק הנחל אקליפטוסים וצומחות קבוצות קנה המעידות על מי תהום גבוהים והמסמנים את התוואי המקורי של הנחל המטושטש כיום עקב הבנייה.
הערוץ המנקז את ראשון לציון משמש כבית גידול לצמחייה אוהבת לחות.
בתחומי נס ציונה מקשר אפיק הנחל בין אתרי טבע עירוני שנסקרו במסגרת[2] [3](האתרים יד אליעזר, פרדסי לב המושבה, גן המייסדים, פרדסי כפר אהרון[4]) על פי הסקר מאופיין אזור האפיק בצמחיית גבעות כורכר וחמרה ובניהם צמחים נדירים כגון גלונית פלשתית, חוחן קרדני וקחוון פלשתי.
בחלקו התחתון נסקרו גם מגוון גדול של מיני בעלי חיים ובהם: צב-יבשה מצוי, שרקרק מצוי, נץ מצוי ושועל מצוי ומינים רבים של פרפרים.
ארכאולוגיה ושרידי אדם
עריכההאקלים הים תיכוני הנוח, השפע היחסי של המשקעים והאדמה הנוחה לעיבוד משכו בני אדם לבקעה וסביבתה מאז ומתמיד, תקופות הפריחה של היישוב האנושי בבקעה היו (כמו במרבית הארץ) התקופות הביזנטית, האסלאמית הקדומה, העותמאנית המאוחרת, המנדט ומדינת ישראל.
באר יעקב
עריכהראשיתה של המושבה באר יעקב הוא בוואדי למון שנתן לה את שמה הראשון, ביר למון שאפשרה את קיום המושבה מצויה כיום ככל הנראה מתחת לרחוב איילה בבאר יעקב, בכיכר ראשונים באר יעקב קיים עדיין בית הבנוי מלבני בוץ ושימש ככל הנראה את ראשוני המושבה.
מעברת חוטר
עריכהמעברת חוטר שימשה כביתם הראשון בארץ של אלפי עולים והייתה אחת המעברות הגדולות בארץ, בשנות השמונים של המאה העשרים פונתה המעברה לחלוטין ונבנתה במקומה שכונת חוטר בבאר יעקב.
שרידי סרפנד אל חרב וביר סלים
עריכהחלק מהאזור שממזרח לבאר יעקב היה שייך לכפרים סרפנד אל חרב (נכתב גם כצרפנד אל חארב) וביר סלים[דרוש מקור]. באזור הכפר סרפנד אל חרב היה יישוב בתקופות הביזנטית, האסלאמית הקדומה והעותמאנית[5].
בשדות ובפרדסים שמצפון לוואדי באזור כביש באר יעקב-נס ציונה ניתן עדיין לראות שרידי בתים מאבני כורכר שהחמרה משמשת ביניהם כחומר מלכד ששימשו כבתי אריזה ולמגורים לבעלי הפרדס, בחלק מהבתים ניתן לראות את שלבי התפתחות המבנה שתחילתו במבנה פשוט בן קומה אחת מאבני המקום, המשכו בהוספת חדרים מלבני סיליקט ובחלק מהמבנים הוספת קומה נוספת מבטון.
ואדי חנין
עריכההערוץ המשותף של ואדי למון וואדי פרש נקרא ואדי חנין ובו נוסדה נחלת ראובן ראשיתה של נס ציונה, בית ראשונים עומד בצמוד לאפיק הוואדי ונחלת ראובן היא מדרום לו.
דרכים
עריכהתוואי הוואדי הנוח למעבר נוצל על ידי מייסנר לצורך הקמת המסילה המזרחית במלחמת העולם הראשונה באזור שממזרח לרמלה, תוואי שרכבת ישראל משתמשת בו עד היום.
בוואדי עברה גם הדרך מבקעת אונו (אזור) לכיוון יבנה שהפכה לכביש 412 ושהרחובות הראשיים הרצל בראשון לציון וויצמן בנס ציונה הם חלק ממנה.
חשיבות אקולוגית
עריכההערוץ עובר בנוף של גבעות חמרה שהוא נוף ייחודי לארץ ישראל, שפחות מאחוז אחד ממנו מוגדר כשמורת טבע.
באזור כביש 431, חלק קטן מהערוץ והגבעות שסביבו מיועדים לשימור כריאה ירוקה בתמ"א 35. בנוסף חלק קטן מהאזור הדרומי של ראשון לציון אותר על ידי העירייה כראוי לשימור.
בשדות שבאזור רמלה ובערוץ המגיע מאזור תחנת ראשונים בראשון לציון מצויות שלוליות חורף שבהם צמחים חובבי לחות ומתרבים דו-חיים. בתחומי נס ציונה מקשר אפיק הנחל בין מספר רב של אתרי טבע עירוני וכך יוצר מסדרון אקולוגי בין מרחב עמק איילון והשפלה למרחב נחל שורק-פלמחים.
בין האתרים הרבים שהנחל עובר בקרבתם מצויה גבעת האירוסים שבכניסה הצפונית לנס ציונה.[6]
מסלולי טיול
עריכהאין מסלול מסומן בוואדי אך ניתן ללכת לכל אורכו.
לקריאה נוספת
עריכהקישורים חיצוניים
עריכההערות שוליים
עריכה- ^ על פי אתר עירית נס ציונה-http://www.toshav.co.il/contents/page.asp?contentPageID=202
- ^ סקר טבע עירוני-נס ציונה
- ^ מפת סקר טבע עירוני נס ציונה
- ^ סקר טבע עירוני פרדסי כפר אהרון
- ^ [-http://www.hadashot-esi.org.il/report_detail.aspx?search=&id=1419&mag_id=117 על פי "חדשות ארכאולוגיות]
- ^ גבעת האירוסים באתר טיולי