כריסטופר גרינאפ
כריסטופר גרינאפ (באנגלית: Christopher Greenup; 1750 – 27 באפריל 1827) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושלה השלישי של קהיליית קנטקי בין השנים 1804–1805. בנוסף, כיהן גרינאפ כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של קהיליית קנטקי. בעת מלחמת העצמאות האמריקנית, שירת גרינאפ כסגן בזרוע היבשתית וכקולונל במיליציה של וירג'יניה. לאחר שירותו במלחמה, סייע ביישובה של קהיליית וירג'יניה, בעיקר למרגלות הרי האפלצ'ים. במרוצת השנים, השתלב בפוליטיקה המקומית, ומילא תפקיד מפתח בעצמאותה של קנטקי בשנת 1792. גרינאפ היה אחד הנציגים הראשון של המדינה הצעירה בבית הנבחרים. לאורך כהונתו הוטחו אל עברו האשמות כי תמך בדעותיו של ארון בר לספח את קנטקי אל שלטונות האימפריה הספרדית.
![]() | |||||||
דיוקן של כריסטופר גרינאפ, 1818 | |||||||
לידה |
1750 מחוז לאודון, ארצות הברית ![]() | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
פטירה |
27 באפריל 1827 (בגיל 77 בערך) פרנקפורט, ארצות הברית ![]() | ||||||
מדינה |
![]() | ||||||
מקום קבורה |
בית הקברות פרנקפורט, קנטקי ![]() | ||||||
מפלגה |
![]() | ||||||
| |||||||
| |||||||
| |||||||
חתימה |
![]() ![]() | ||||||
![]() ![]() |
ראשית חייו
עריכהגרינאפ נולד בשנת 1750, במחוז פיירפקס (Fairfax County, Virginia) שבקולוניית וירג'יניה,[1][א] לג'ון ואליזבת. כנער, גדל והתחנך בבתי הספר המקומיים במחוזו. לאחר תקופת התיכון החל גרינאפ ללמוד משפטים במכללתו של הקולונל צ'ארלס בינס. בעת המהפכה האמריקנית שימש תחילה כסגן בזרוע היבשתית של מיליציית וירג'יניה, ובעדן נשבע לתפקיד הקולונל.[2] בשנת 1781, בניסיון ליישב את מחוז לינקולן (Lincoln County, Kentucky), החל גרינאפ לעבוד שם כמודד.[3] בשנה העוקבת עבד כעורך דין בבית המשפט המחוזי. עם הקמת מחוז קנטקי בווירג'יניה ב-1783, שלימים יהפוך למדינה עצמאית, התחיל לעבוד כפקיד קבלה בלשכת בית המשפט החוזי של הרודסבורג. באותה שנה, החל ללמוד עריכת דין במכללת טרנסילבניה.
בשנת 1785 נבחר גרינאפ לייצג את מחוז פייט (Fayette County, Kentucky) בבית הנבחרים של וירג'יניה. במרוצת כהונתו מונה גרינאפ, לצד בנג'מין לוגן וג'יימס גררד, לוועדה שקבעה את חלוקתו הנוספת של מחוז קנטקי, שהקימה שלושה מחוזות חדשים במדינה, מדיסון (Madison County, Kentucky), מרקר (Mercer County, Kentucky) ובורבון (Bourbon County, Kentucky). בנוסף, הייתה הוועדה אמונה על תיקון פעולות מדידת הקרקעות במדינה. כשנה לאחר הקמת מחוז מרקר מונה גרינאפ לשופט המחוז. במהלך תקופה זו המשיך לעסוק בעריכת דין במחוז פייט. בשנת 1786 נמנה בין מייסדי המועדון הפוליטי של דנוויל (Danville Political Club). רבים מצמרת הפוליטיקה המקומית היו חברים במועדון, דוגמת אייזק שלבי, מושלה הראשון של הקהילייה, ותומאס טוד, שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית. ב-9 ביולי 1787, בעת גיחתו הקצרה לווירג'יניה, נישא גרינאפ לבחירת לבו, מרי-קתרין "קאתי" פופ. במרוצת השנים נולדו לזוג שני ילדים, ויליאם וננסי.[ב]
קריירה פוליטית
עריכהבשנת 1784 כיהן גרינאפ כפקיד הכינוס הראשון מתוך עשרה, הקוראים לעצמאותה של קהיליית קנטקי, והיפרדותה מווירג'יניה. בשנים 1785 ו-1788 אף השתתף בוועדות הכינוסים. ה.א אוורמן, ממצבת הביוגרפים אודות ג'יימס גררד, עמיתו של גרניאפ לכינוסים, ציין כי חרף קריירת המשפט הענפה של גרינאפ, היעדר כישוריו הפוליטיים מנעו ממנו להחזיק בתפקיד מפתח בכינסוים.[4]
כשהתקבלה קנטקי לרשימת מדינות ארצות הברית באופן רשמי, עבר גרינאפ לפרנקפורט, שם זכה לתגמול כספי מטעם ממשלת המדינה על תפקידו בוועדה האלקטורלית, שבחרה את אייזק שלבי לתפקיד המושל. גרינאפ כיהן באספת הסנאט המדינתי הראשונה. בשנת 1792 החל לכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של קנטקי. הוא נבחר לתפקיד זה שלוש פעמים ברציפות. בשנת 1798, בתום כהונתו בבית הנבחרים האמריקני, החל לכהן בבית הנבחרים של קנטקי מטעם מחוז מרסר (Mercer County, Kentucky). בין השנים 1799–1802 כיהן כמזכיר הסנאט הממלכתי.[3]
גרינאפ הגיש את מועמדותו בבחירות למושלות קנטקי, לצד ג'יימס גררד, בנג'מין לוגן ותומאס טוד. גרינאפ קיבל את רוב הקולות בחמישה עשר מחוזות, אולם גררד זכה לתמיכה רחבה במחוזות המרכזיים של המדינה. עם תום ספירת הקולות הוכרז גררד כזוכה עם 8,390 קולות. אל המקום השני של בחירות 1799 הגיע גרינאפ, שקיבל 6,746 קולות. לוגן זכה ב-3,996 קולות, ואילו טוד קיבל 2,166.[5] בשנת 1802 מינה גררד את גרינאפ לתפקיד בכיר בבית המשפט המחוזי. בשל מגבלות הכהונה החדשות, גררד היה מושל קנטקי האחרון שכיהן שתי קדנציות רצופות. בשנת 1992, עם תיקון לחוקת המדינה, בוטלו המגבלות ופול פאטון נבחר לקדנציה שנייה ברציפות. גרינאפ ניצל הזדמנות זו, ורשם את מועמדותו לבחירות הבאות.[6]
כדי להתמודד בבחירות העוקבות, התפטר גרינאפ מתפקידו בבית המשפט המחוזי ב-5 ביוני 1804. גרינאפ נבחר לתפקיד כמעט ללא התנגדויות. אל תפקידו הושבע ב-4 בספטמבר אותה השנה. במרוצת כהונתו של גרינאפ כמושל הוקם הבנק הלאומי של קנטקי וחברת תעלות המים "אוהיו". בשנת 1807, בשלהי כהונתו, החל לכהן כדירקטור החברה. גרינאפ כשל באישור מספר רפורמות הקשורות לבתי המשפט ולמיליציה, חרף הפופולריות שלו בקרב אזרחי המדינה.[3] בעקבות ידיעה על איום פוטנציאלי למרגלות נהר אוהיו, פרס את המיליציה האזרחית לאורכו. איום זה התפוגג ב-1807.
בעדן כהונתו כמושל נבחר לאחד מחברי וועדת האלקטורים שבחרו את ג'יימס מדיסון וג'ורג' קלינטון לנשיאות ארצות הברית. בשנת 1812 נבחר לשופט בית המשפט המחוזי של פרנקלין. באוגוסט אותה השנה המליץ מזכיר המדינה של קנטקי מרטין ד. הארדין לאייזק שלבי למנות את גרינאפ לסגנו. שלבי אישר את המינוי, וב-15 בדצמבר התפטר הארדין מתפקידו, וגרינאפ נבחר למשרה. הסנאט המדיני אישר את המינוי ב-3 בפברואר 1813. גרינאפ מילא תפקיד זה עד להתפטרותו ב-13 במרץ אותה השנה.
מותו
עריכהגרינאפ נפטר ב-27 באפריל 1818 באתר הנופש "בלו לייק ספרינגס". גופתו נטמנה בבית הקברות הראשי של פרנקפורט. מחוז גרינאפ בקטנקי נקרא על שמו כמו גם מושב המחוז.
לקריאה נוספת
עריכה- Harrison, Lowell H., The Kentucky Encyclopedia, The University Press of Kentucky, 1992. (באנגלית)
- Everman, H.E., Governor James Garrard, Cooper's Run Press, 1981. (באנגלית)
קישורים חיצוניים
עריכה- כריסטופר גרינאפ באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
- כריסטופר גרינאפ, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ביאורים
עריכה- ^ המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית טוען כי מקום הולדתו של גרינאפ הוא מחוז וסטמורלנד (Westmoreland County, Virginia), ולא מחוז פיירפקס כפי שסברו ביוגרפים רבים
- ^ ג'יימס הופקינס, ממצבת הביוגרפים של גרינאפ, טען כי בצוואתו, הוריש גרינאפ את רכשו לששת ילדיו, שני בניו וארבע בנותיו
הערות שוליים
עריכה- ^ Harrison, Lowell H.; James C. Klotter (1997). A New History of Kentucky, pp. 388
- ^ Kentucky's Military Governors
- ^ 1 2 3 Harrison, Lowell H.; James C. Klotter (1997). A New History of Kentucky, pp. 389
- ^ Everman, H.E. (1981). Governor James Garrard, pp 26
- ^ Everman, H.E. (1981). Governor James Garrard, pp 64–65
- ^ Everman, H.E. (1981). Governor James Garrard, pp 76