שליטי אתיופיה
האימפריה האתיופית
עריכה- ערך מורחב – האימפריה האתיופית
בשנת 333, אימץ קיסר אקסום אזנה את הנצרות כדת המדינה, החליף את שמה לאתיופיה ובכך התחילה באופן רשמי האימפריה האתיופית. בשם זה השתמשו היוונים, הרומאים והביזנטיים לתיאור כל החלק הדרומי ממצרים.
כבוד המלכים
עריכהכבוד המלכים הוא אפוס אתיופי שנערך ככל הנראה במאה ה-14, אך שורשיו כבר במאה השישית. הוא מתאר את אתיופיה כיורשת ישראל, עמו הנבחר של האל. הטקסט מספר על מלכת שבע המקראית, המזוהה עם מלכת אתיופיה, שביקרה את שלמה המלך, התעברה ממנו וחזרה לארצה. משגדל בנם המשותף, מנליק, הוא עורך מסע לארץ ישראל להיפגש עם אביו. המלך שלמה ושריו התפעלו מאוד מיופיו ומכישרונותיו ושידלוהו להישאר עמם ולרשת את ממלכת ישראל. משסרב מלניק להפצרותיהם, החליטו לשלוח עמו את בני השרים היהודים שישמשו כיועציו בממלכת אתיופיה. הללו, גנבו את ארון הברית מבית המקדש ונשאו אותו לאתיופיה במסע דרמטי הדומה בפרטיו לסיפור יציאת מצרים. מגמת הסיפור לבסס את הלגיטימציה של השלטון האתיופי באמצעות יצירת המשכיות בין אתיופיה ובין ישראל הנבחר, תיאור התעלותה של אתיופיה מעל ישראל המקורית, ולבסוף מיאוסו של האל בישראל[1].
שושלת מנליק הנוצרית
עריכה- ערך מורחב – התנצרות אקסום
הטבלה מציגה את קיסרי שושלת מנליק לאחר שהם התנצרו. בתקופה זו קיסרים אלו השתמשו בשם אתיופיה.
# | על פי המסורת | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
1 | אברהא ואצבחה | 332 | 344 | |
2 | אצבחה | 344 | 351 | מזוהה כאזנה.
|
3 | אספה דלז | 351 | 365 | על פי ממצאים הקיסר הוא מהדיס.
|
4 | סהלה | 365 | 369 | |
5 | אפרד גברה מסקל | 369 | 374 | |
6 | אדהנה הראשונה | 374 | 375 | |
7 | ריטי | 375 | 376 | |
8 | אספה השני | 376 | 381 | |
9 | אצבחה השני | 381 | 396 | |
10 | אמאי הראשון | 396 | 396 | |
- | אצבחה השני | 369 | ??? | הוחזר לכס הקיסרות וכיהן כשבעה חודשים בתפקיד. |
11 | קאונטארה | ??? | 398 | כיהן כשלושים שנה בתפקיד. |
12 | טמנו הראשון | 398 | 402 | |
13 | סוהל | 402 | 412 | |
14 | אצבחה השלישי | 412 | 418 | |
15 | אדהנה | 418 | 428 | |
16 | איוב | 428 | 430 | על פי ממצאים הקיסר הוא און.
|
17 | צחם הראשון | 430 | 431 | |
18 | אמאי השני | 431 | 433 | |
19 | סהלה אחזוב | 433 | 436 | |
20 | צאבח מהנה | 436 | 438 | ייתכן והוא הקיסר אבנה.
|
21 | צחם השני | 438 | 444 | |
22 | אלגבז השני | 444 | 445 | |
23 | אגבי | 445 | 447 | |
24 | לאווי | 447 | 450 | |
25 | עמדה השלישי | 450 | 464 | |
26 | ארמה דווית | 464 | 469 | |
27 | אמסי | 469 | 478 | |
28 | סלאיבה | 478 | 486 | |
29 | אלמאדה | 486 | 493 | |
30 | פזאנה אזנה | 493 | 523 |
שושלת כלב
עריכה- ערך מורחב – כלב, קיסר אקסום
שושלת כלב שושלת קיסרי אתיופיה שמוצאם מהקיסר כלב שהוא עצמו מוצאו משושלת מנליק. שושלת זו תמשיך לשלוט באתיופיה עד אמצע המאה ה-8 כאשר האימפריה תיפול בעקבות מרד יהודית המלכה.
# | על פי המסורת | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
1 | כלב | 501 | 531 | |
2 | זה ישראל | 531 | 531 | כיהן כחודש אחד.
|
3 | גברה מסקל | 531 | 545 | |
4 | קונסטנטינוס | 545 | 573 | |
5 | וואסן סגד | 573 | 588 | |
6 | פארה סנאי | 588 | 611 | |
7 | אדוואז | 611 | 631 | |
8 | אקלה וואדם | 631 | 639 | |
9 | גרמה אספר | 639 | 654 | |
10 | זארגז | 654 | 664 | |
11 | דגנה מיכאל | 664 | 690 | |
12 | בהר אקלה | 690 | 709 | |
13 | גום | 709 | 733 | |
14 | אסגוגום | 733 | 738 | |
15 | לטאם | 738 | 754 | |
16 | טלטם | 754 | 775 | |
17 | גדגוש | 755 | 788 | |
18 | אזיר אסכקטיר | 788 | 788 | כיהן במשך כיום וחצי.
|
19 | דאדאם | 788 | 793 | |
20 | וואדאדם | 793 | 803 | |
21 | וואדמה אספרה | 803 | 833 | |
22 | ארמה | 833 | 838 | |
23 | דגנה דג'ן | 838 | 857 | |
24 | גדג'ן | 857 | 858 |
שליטי תקופת החושך
עריכה- ערך מורחב – תקופת החושך האתיופית
בשנת 858 היהודים מביתא ישראל משתלטים על קיסרות אקסום, היהודים מצליחים להחזיק את אתיופיה תחתיהם עד לעליית שושלת הזאגווה וחלוקת אתיופיה, השטח המזרחי שהיה נוצרי ניתן לזאגווה והשטח המערבי של ביתא ישראל המשיך להישלט על ידי מלכי היהודים משושלת הגדעונים, על כל שטח אתיופיה הצליחו לשלוט כשלושה מלכים יהודים. במקביל שושלת המלוכה של אקסום אינה נכחדת אלא ממשיכה לשלוט על שאווה עד ששוב עולה לשלטון ב-1270.
שושלת הגדעונים
עריכהשושלת הגדעונים היא שושלת המלוכה של יהודי אתיופיה, למרות שמה לא כל המלכים נקראו "גדעון". השושלת הזו קמה במהלך המאה ה-4 והייתה ראש ההתנגדות לקיסר אזנה כאשר הפך את אקסום למדינה נוצרית[2] השושלת שלטה על אתיופיה כ-75 שנה ועל הממלכה היהודית בסאמיאן כ-1302 שנים עד לתבוסתם ב-1627 סיום האינקוויזיציה האתיופית.
# | על פי המסורת | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
1 | יהודית | 858 | 898 | |
2 | יהודית השנייה | ??? | ??? | |
3 | מררי | ??? | ??? |
שאווה האקסומית
עריכהמלכים אלו הם למעשה יורשי כתר קיסרי אקסום לאחר שנכבשה בידי היהודים, לאחר התמוטטות אקסום קיסרי אקסום מוצאים מקלט בשאווה וממשיכים לשלוט על אזור זה ומרחיבים את השפעתם לאזורים כגון הרר, דירה דאווה וגורגה.
# | על פי המסורת | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
1 | אנבסה וואדם | 898 | 918 | |
2 | דיל נהואד | 918 | 928 | |
3 | מחרבה וואדם | |||
4 | אגבאה ציון | |||
5 | צינף ארד | |||
6 | נגשה זרה | |||
7 | אספה | |||
8 | יעקב | |||
9 | בהר ארגד | |||
10 | אדם אסגד |
שושלת זאגווה
עריכה- ערך מורחב – שושלת זאגווה
שושלת זאגווה (שם נוסף שושלת משה) שושלת קיסרים ששלטה באתיופיה לאחר נפילת קיסרות אקסום באמצע המאה ה-10, הקיסרים משושלת זו טענו למוצא ממשה רבנו ואשתו צפורה על מנת לקבל לגיטימציה לשלטונם מכיוון שאינם מצאצאי מנליק הראשון.
# | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
1 | מארה תקלה היימנות | 933 | 973 | |
2 | טאטדים | 973 | 1013 | |
3 | ג'אן סאיום | 1013 | 1053 | |
4 | גארמה סאיום | 1053 | 1096 | |
5 | ימהרנה קריסטוס | 1096 | 1133 | |
6 | קאדוס חארב | 1133 | 1173 | |
7 | לליבלה | 1173 | 1239 | |
8 | נאקוטו לאב | 1239 | 1230 | |
9 | יטברק | 1230 | 1245 | |
10 | מירארי | 1245 | 1253 | |
11 | חארבי | 1253 | 1255 | |
- | יטברק | 1255 | 1270 | הוחזר לכס הקיסרות. |
השושלת הסולומונית
עריכה- ערך מורחב – השושלת הסולומונית
השושלת הסולומונית שושלת קיסרים הטוענת למוצא משליטי אקסום ולפיכך ממלכת שבא ושלמה המלך, שושלת מלכים זו מלווה את אתיופיה עד ימינו, שכיום יורש העצר האתיופי המכהן בראש מועצת הכתר האתיופית הוא זרע יעקב אמחה סלאסי.
השושלת הגונדרית
עריכה- ערך מורחב – הענף הגונדרי לשושלת הסולומונית
השושלת הגונדרית שמה של שושלת קיסרים אשר שלטה באימפריה האתיופית מ-7 בספטמבר 1632 - 11 בפברואר 1855. שמה של שושלת זו לקוחה מהעיר גונדר, עיר הבירה של האימפריה האתיופית תחת שלטונם של קיסרים אלו. הייסוד של השושלת מיוחס לרוב לקיסר פאסילידס, אך ישנם שמייחסים זאת לאביו, הקיסר סוסניוס. שושלת קיסרים זו מוצאה בנינו של הקיסר דווית השני ונכדו של בנו יעקב אשר התחבא במערה בתקופת פלישת גארן כאשר המוסלמים רצו להכרית את השושלת הסולומונית, נינו השני של דווית השני ונכדו של בנו יעקב, ייסד את השושלת השאוונית.
שושלת תוודרוס
עריכהשושלת תוודרוס שמה של השושלת שהקיסר תוודרוס השני שאף להקים, לאחר שסהלה מריאם (מנליק השני) היורשיו בעיניו ברח ממקדלה. על מנת לקבל לגיטימציה לשושלת זו, תוודרוס השני טען למוצא מהקיסר פאסילידס דרך אמו, טענה שהופרכה על ידי היסטוריונים.
# | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
1 | תוודרוס השני | 11 בפברואר 1855 | 13 באפריל 1868 | |
2 | עלמיו תוודרוס | 13 באפריל 1868 | 11 ביוני 1868 | יירש את אביו תוודרוס השני |
שושלת זאגווה
עריכה- ערך מורחב – שושלת זאגווה
בתקופה זו תקלה גיורגיס השני נצר לשושלת זאגווה שהמשיכה לשלוט במחוזות לסתה ווג תחת התואר "וגשום" תפס את השלטון למשך שלוש שנים.
# | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
1 | תקלה גיורגיס השני | 11 ביוני 1868 | 11 ביולי 1871 |
השושלת התגרית
עריכההשושלת התגרית שמה של שושלת שליטים (ראסים · דוכסים) אשר שלטה במחוז תיגראי מ-1748 ובאימפריה האתיופית בין השנים 1871–1889 שושלת זו סיימה את תפקידה במהפכה האתיופית. שמה של שושלת זו לקוחה משמה של מחוז תיגראי. הייסוד של השושלת מיוחס לרוב לאציל התגרי מיכאל סהול. שושלת שלטים זו טוענת למוצא מראס פריס הגדול, נצר לשושלת הסולומונית.
# | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
1 | יוהנס הרביעי | 11 ביולי 1871 | 9 במרץ 1889 | |
2 | מנגשה יוהנס | 9 במרץ 1889 | אפריל 1889 | הוכתר על ידי אביו, יוהנס הרביעי |
השושלת השאוונית
עריכה- ערך מורחב – הענף השאווני לשושלת הסולומונית
השושלת השאוונית שמה של שושלת קיסרים אשר שלטה בממלכת שאווה מתחילת 1632 עד לשנת 1889, שבה אוחד הכתר השוואני עם כתר האימפריה האתיופית על ידי המלך השאווני מנליק השני. שמה של שושלת זו לקוחה משמה של ממלכת שאווה. הייסוד של השושלת מיוחס לרוב לאציל האמהרי נאגסי קראסטוס. שושלת קיסרים זו מוצאה בנינו של הקיסר דווית השני ונכדו של בנו יעקב אשר התחבא במערה בתקופת מלחמת אתיופיה-אדאל כאשר המוסלמים רצו להכרית את השושלת הסולומונית, נינו השני של דווית השני ונכדו של בנו יעקב, ייסד את השושלת הגונדרית.
# | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
1 | מנליק השני | אפריל 1889 | 12 בדצמבר 1913 | |
2 | ייאסו החמישי | 12 בדצמבר 1913 | 27 בספטמבר 1916 | מעולם לא הוכתר באופן רשמי |
3 | זאודיתו | 27 בספטמבר 1916 | 2 באפריל 1930 | |
4 | היילה סלאסי | 2 באפריל 1930 | 2 במאי 1936 | |
5 | ויטוריו אמנואלה השלישי | 9 במאי 1936 | 5 במאי 1941 | מלך איטליה, כיהן כקיסר בתקופת הכיבוש |
- | היילה סלאסי | 5 במאי 1941 | 12 בספטמבר 1974 | |
6 | אמחה סלאסי | 12 בספטמבר 1974 | 17 בפברואר 1997 |
עידן הרפובליקה
עריכה- ערך מורחב – המהפכה האתיופית
עידן הרפובליקה תקופה שמתחילה לאחר הפלת מוסד הקיסרות במהפכה האתיופית ונמשכת עד היום, בתקופה זו אתיופיה הופכת למדינה שבה לא מולך יותר קיסר אלא אזרח מן השורה שנבחר.
החונטה הצבאית
עריכה- ערך מורחב – החונטה הצבאית האתיופית
מתחילת המהפכה האתיופית ב-1974 ועד סופה ב-1987 אתיופיה נשלטת על ידי אנשי צבא (דרג) שהפילו את הקיסר.
# | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | השתייכות |
1 | אמן מיכאל אנדום | 12 בספטמבר 1974 | 23 בנובמבר 1974 | משטר צבאי |
- | מנגיסטו היילה מריאם (זמני) | 23 בנובמבר 1974 | 28 בנובמבר 1974 | משטר צבאי |
2 | טפרי באנטי | 28 בנובמבר 1974 | 3 בפברואר 1977 | משטר צבאי |
3 | מנגיסטו היילה מריאם | 3 בפברואר 1977 | 10 בספטמבר 1987 | משטר צבאי |
הרפובליקה העממית
עריכה- ערך מורחב – הרפובליקה העממית הדמוקרטית של אתיופיה
השלטון הצבאי על אתיופיה הופסק ב-10 בספטמבר 1987 כאשר הורכזה הרפובליקה העממית הדמוקרטית של אתיופיה ובכך נבחר הנשיא האזרחי הראשון של אתיופיה.
# | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
1 | מנגיסטו היילה מריאם | 10 בספטמבר 1987 | 21 במאי 1991 | מפלגת הפועלים |
2 | טספאי גברה קידן | 21 במאי 1991 | 27 במאי 1991 | מפלגת הפועלים |
הפדרציה האתיופית
עריכה- ערך מורחב – הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה
ב-27 במאי 1991 הסתיימה מלחמת האזרחים האתיופית בניצחונם של המורדים ובראשותה של מפלגת האיחדג, המורדים שתפסו את השלטון כוננו ממשלת מעבר ואתיופיה עשתה דרכה לכינון ממשל דמוקרטי, לאחר ארבע שנים בדצמבר 1994 אתיופיה קיבלה חוקה חדשה ונהפכה רשמית לרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה.
# | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | מפלגה |
1 | מלס זנאווי | 28 במאי 1991 | 22 באוגוסט 1995 | וויאנה · איחדג |
2 | נגסו גידאדה | 22 באוגוסט 1995 | 8 באוקטובר 2001 | דדאוו · איחדג |
3 | גירמה וולדה גיורגיס | 8 באוקטובר 2001 | 9 באוקטובר 2007 | עצמאי |
- | גירמה וולדה גיורגיס | 9 באוקטובר 2007 | מכהן | עצמאי |
הערות שוליים
עריכה- ^ אסף מלאך, מהתנ"ך ועד מדינת היהודים, ראשון לציון: משכל, 2019, עמ' 63
- ^ ג'יימס ברוס, המסע לגילוי מקורות הנילוס, עמוד 408.