אנדראה בוצ'לי
אנדראה בוצ'לי (באיטלקית: Andrea Bocelli; נולד ב-22 בספטמבר 1958) הוא זמר טנור איטלקי השר פופ, פופ אופראי, מוזיקה קלאסית ואופרה. נולד עם גלאוקומה והתעוור לגמרי בגיל 12. מאז פרצה הקריירה שלו, הוא מופיע בכל רחבי העולם בהופעות סולו וגם עם זמרים מפורסמים אחרים. בשלב מסוים החל להופיע כזמר אופרה.
![]() | |
בוצ'לי מקבל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד | |
לידה |
22 בספטמבר 1958 (בן 65) לאיאטיקו, איטליה |
---|---|
מוקד פעילות | בינלאומי |
תקופת הפעילות | מ-1992 |
מקום לימודים |
אוניברסיטת פיזה ![]() |
עיסוק | מוזיקאי, פזמונאי, מפיק, רב נגן |
סוגה | מוזיקה עכשווית, קלאסית, פופ לטיני, אופרה, פופ אופראי |
סוג קול | טנור |
שפה מועדפת |
איטלקית, גרמנית, פורטוגזית ![]() |
כלי נגינה | כלי מקלדת, חליל צד, סקסופון, חצוצרה, טרומבון, נבל, מפוחית פה, גיטרה, תופים, מלודיקה |
חברת תקליטים | יוניברסל מיוזיק גרופ, Philips Records, PolyGram, Decca Records, Sugar Music |
צאצאים |
Matteo Bocelli, Virginia Bocelli ![]() |
מספר צאצאים |
3 ![]() |
פרסים והוקרה |
|
אתר האינטרנט | |
פרופיל ב-IMDb | |
חתימה |
![]() |
![]() ![]() |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/0/0f/Concierto_Andrea_Bocelli_%2848720545113%29.jpg/250px-Concierto_Andrea_Bocelli_%2848720545113%29.jpg)
בוצ'לי מכר מעל ל-70 מיליון תקליטים, וזכה בפרסים רבים, בהם פרס גראמי.
ילדות
עריכהבוצ'לי נולד בלאיאטיקו (אנ') שבחבל טוסקנה באיטליה, כחמישים קילומטר דרומית לפיזה, וגדל בחווה המשפחתית. מיד עם לידתו היה ברור כי הוא סובל מבעיות בראייה, ולאחר ביקור אצל רופאים רבים אובחן כסובל מגלאוקומה. בשנת 1970, בגיל 12, איבד את ראייתו לגמרי, ככל הנראה מתאונה במשחק כדורגל. הוא התעניין מגיל צעיר במוזיקה, ובגיל 6 החל ללמוד נגינה בפסנתר. מאוחר יותר למד לנגן גם בחליל, סקסופון, חצוצרה, טרומבון, נבל, גיטרה ותופים.
כילד נהג בוצ'לי גם לשיר, ובהזדמנויות רבות התבקש לשיר בפני אחרים. בגיל 14 זכה בפעם הראשונה בתחרות שירה (Margherita d'Oro) שנערכה בעיר וארג'ו, עם השיר 'O sole mio. לאחר סיום בית ספר תיכון בשנת 1980, למד בוצ'לי משפטים באוניברסיטת פיזה. בתום לימודיו עבד בוצ'לי שנה אחת כסנגור ציבורי, ובלילות נהג להשלים הכנסה כפסנתרן ברים.
פריצה ותחילת קריירה
עריכהבשנת 1992, הגיע בוצ'לי לאודישן אצל זמר הרוק האיטלקי זוקרו, שחיפש טנור קלאסי בשביל להקליט "דמו" לשיר "Miserere" שכתב עבור זמר האופרה לוצ'אנו פבארוטי. לאחר ששמע את הדמו, שכנע פבארוטי את זוקרו להקליט את השיר עם בוצ'לי ולא איתו, מאחר שבוצ'לי הוא המתאים ביותר לשיר. קתרינה קאסלי, שהייתה מעורבת בהפקת השיר, החליטה לתת לבוצ'לי הזדמנות. קאסלי היא המפיקה והאמרגנית של בוצ'לי עד היום.
השיר הפך ללהיט באירופה. בסבב ההופעות של זוקרו ב-1993, ליווה אותו בוצ'לי בשיר, ואף קיבל הזדמנות לשיר סולו בהופעות אריות, כמו נסון דורמה, מתוך טורנדוט של פוצ'יני. בוצ'לי חתם על חוזה הקלטות עם חברת Sugar Recordes ממילאנו, לאחר שבעל החברה שמע אותו שר את האריה "נסון דורמה" במסיבת יום ההולדת של זוקרו.
ב 28 בדצמבר 1993 הופיע בהופעת בכורה בעולם המוזיקה הקלאסית, בקונצרט ב-Teatro Romolo Valli ברג'ו אמיליה.
בדצמבר 1993 השתתף בוצ'לי בפסטיבל סן רמו וזכה בשלב המקדים, עם הציונים הגבוהים ביותר שניתנו למתחרה אי פעם. בפברואר 1994 זכה בתחרות הראשית של פסטיבל סן רמו, בקטגוריית הזמרים החדשים, גם כן עם ציונים חסרי תקדים. הוא שר שם את השיר "Il mare calmo della sera" ("הים השקט של הערב")(אנ'), שנכתב עבורו, בין השאר על ידי זוקרו.
בשנת 1994 יצא אלבומו הראשון "Il mare calmo della sera"(אנ'), ומיד נכנס לרשימת עשרת האלבומים הנמכרים ביותר באיטליה וזכה באלבום פלטינה תוך מספר שבועות. במאי אותה שנה סייר במסע הופעות עם זמרת הפופ האיטלקייה ג'רארדינה טרובאטו. בספטמבר הופיע בקונצרט הצדקה השנתי של פבארוטי במודנה, שם הוא שר את Mattinata של רוג'רו לאונקוואלו ושר בדואט עם פבארוטי את Notte e Piscatore של מוראנטה. באותו חודש הופיע לראשונה בהפקת אופרה, בתפקיד מקדף באופרה מקבת' מאת ורדי, בתיאטרון ורדי בפיזה. בחג המולד הופיע ברומא לפני האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
Time to say goodbye
עריכהעוד להיט שהכניס את בוצ'לי לתודעה הבינלאומית הוא השיר Con te partirò (אנ') שנעשתה לו גרסה באנגלית בשם Time to say goodbye. זמרת הפופ-קלאסי הסופרן שרה ברייטמן, פנתה אל בוצ'לי כשנתבקשה לשיר בטקס של אליפות העולם באיגרוף חצי כבד. באותו טקס הייתה זו הפעם האחרונה שהופיע המתאגרף הנרי מאסקה. ברייטמן שהייתה ידידתו של מאסקה, ביקשה מבוצ'לי לשיר איתה את השיר כשהיא שרה באנגלית Time to say goodbye (זמן לומר שלום) כמחווה למאסקה. הם הקליטו את הדואט עם חברים מהתזמורת הסימפונית של לונדון, והוציאו אותו כסינגל. השיר הפך ללהיט פופולרי במיוחד, ובזמן קצר מכר למעלה משלושה מיליון עותקים.
קריירה
עריכהבוצ'לי הופיע בכל רחבי העולם עם מגוון זמרים מפורסמים. בין היתר הוא הקליט עם סלין דיון את השיר The Prayer, השיר זכה בכמה פרסים והשניים שרו אותו בטקס הגראמי בשנת 1999 כשבוצ'לי זכה בקטגוריית "אמן חדש". בוצ'לי זכה באין ספור פרסים על שיריו ומכירת תקליטיו. בין המקומות שניתן למנות את הופעותיו: טקס האשכבה של לוצ'יאנו פאבארוטי, קונצרט במדיסון סקוור גארדן (1998), הארנה של ורונה, הקונצרט המלכותי לוראייטי (1999), גמר גביע אופ"א (2000,2009) ליברטי איילנד (2000), בגראונד זירו של מרכז הסחר העולמי (2001), ועוד.
מוזיקה קלאסית ואופרה
עריכהמתחילת הקריירה שר בוצ'לי אריות אופראיות מפורסמות ושירים קלאסיים. ב-1994 כאמור הופיע בתפקיד מינורי באופרה מקבת' של ורדי, וב-1998 הופיע לראשונה בתפקיד ראשי, כרודולפו בלה בוהם של פוצ'יני, בתיאטרו קומונאלה בקאליארי. מאז הופיע בכמה הפקות של אופרה, הקליט כמה אופרות מלאות.
בערב התרמה לארגון "איחוד הצלה" שנערך במיאמי בדצמבר 2022 ביצע בדואט עם החזן החסידי שלום למר את שירו "Fall On Me"[1].
ביקורת
עריכהלמרות הצלחתו הגדולה בעולם הפופ, קיבל בוצ'לי בעולם הקלאסי קבלת פנים צוננת מהמבקרים. מבקר המוזיקה הראשי של הניו יורק טיימס, אנתוני טומאסיני, כתב על הופעתו הראשונה באופרה של דטרויט כורתר באופרה של מאסנה (1999), כי "למרות שצבע קולו של בוצ'לי חם ונעים, הוא איננו משתמש בטכניקה נכונה להפקת הקול וכתוצאה מכך איננו שולט כראוי בקולו, הצלילים הגבוהים חלשים מאוד, ומאחר ואינו תומך נכון בנשימתו, הוא איננו מצליח להשלים פראזות כראוי"[2]. בשנת 2000, ביקר שוב טומאסיני את בוצ'לי, הפעם הקלטה של האופרה לה בוהם. "בוצ'לי עדיין סובל מאותן בעיות בסיסיות כמו תמיכה ונשימה", טומאסיני אף טען כי בוצ'לי הוקלט "בצורה זהירה, כדי שלא יואפל על ידי שאר הזמרים בהפקה"[3]. גם מבקר המוזיקה ברנרד הולנד לא חסך מבוצ'לי ביקורת. הולנד כתב כי בוצ'לי מתקשה לשמור על הקצב. ההבעה, ההגייה והפיסוק של המילים והמשפטים לוקים בחסר ואינם ברורים. הולנד אף כתב כי "מחובתו של מבקר המוזיקה לדווח כי מר בוצ'לי איננו זמר טוב"[4]. סוכנות הידיעות AP דיווחה: "להט? כן. עוצמה? לא. למרות הרגש והדיוק בטונים, קולו של בוצ'לי הוא בעל איכות ירודה, ואף פעם לא נפתח ממש"[5]. מבקרים רבים נוספים בעולם המוזיקה הקלאסי היו שותפים לביקורת ברוח זו, כמו אנדרו קלמנט בגארדיאן הבריטי[6], ואן מידג'ט[7][8].
חיים אישיים
עריכהבוצ'לי פגש את אשתו הראשונה, אנריקה, בתקופה שבה עבד כפסנתרן ברים. הזוג התחתן ב-1992 ונולדו להם שני בנים. הם התגרשו ב-2002.
במרץ 2014 נישא לוורוניקה ברטי ולהם בת.
דיסקוגרפיה
עריכהאלבומים
עריכהשם | סוג | שנה | מוציא לאור |
---|---|---|---|
Il Mare Calmo Della Sera | CD | 1994 | Polygram international |
Bocelli | CD | 1995 | Polygram international |
Viaggio Italiano | CD | 1995 | Polygram international |
Romanza | CD | 1997 | Sugar recordes |
Aria: The Opera Album | CD | 1997 | Philips |
Hymn for the World | CD | 1997 | |
Hymn for the World 2 | CD | 1998 | |
Sogno | CD | 1999 | Philips |
Sacred Arias | CD | 1999 | Philips |
Verdi | CD | 2000 | Philips |
Requiem (Verdi) | CD | 2001 | Philips |
Cieli di Toscana | CD | 2001 | Decca, Sugar recordes |
Sentimento | CD | 2002 | Decca, Sugar recordes |
Andrea | CD | 2004 | Decca, Sugar recordes |
Amore | CD | 2006 | Decca, Sugar recordes |
The Best of Andrea Bocelli: Vivere | CD | 2007 | Decca, Sugar recordes |
Incanto | CD | 2008 | Decca, Universal |
אופרות מלאות
עריכהשם | סוג | שנה | מוציא לאור |
---|---|---|---|
לה בוהם | CD | 2000 | Decca |
טוסקה | CD | 2003 | Decca |
הטרובדור | CD | 2004 | Decca |
וורתר | CD | 2005 | Decca |
אבירות כפרית | CD | 2007 | Decca |
ליצנים | CD | 2007 | Decca |
כרמן | CD | 2008 | Decca |
וידאו ו-DVD
עריכהשם | סוג | שנה | מוציא לאור |
---|---|---|---|
A Night in Tuscany | DVD | 1997 | Sugar Records |
Christmas Glory from Westminster | DVD | 1999 | BBC |
Sacred Arias Special Edition | DVD | 2000 | Philips |
American Dream: Andrea Bocelli's Statue of Liberty Concert | VHS | 2000 | PBS |
Cieli di Toscana | DVD | 2001 | Decca, Sugar recordes |
The Homecoming | DVD | 2002 | Sugar, Polidor, Philips |
Credo | DVD | 2006 | Sugar recordes |
Under the Desert Sky | DVD | 2006 | Sugar recordes |
These Are Special Times (סלין דיון) DVD | 2007 | Columbia, Epic | |
Vivere Live in Tuscany | DVD | 2008 | Sugar recordes |
Incanto The Documentary | DVD | 2008 | Decca, Universal |
קישורים חיצוניים
עריכה- אתר האינטרנט הרשמי של אנדראה בוצ'לי (באיטלקית ובאנגלית)
- אנדראה בוצ'לי, ברשת החברתית פייסבוק
- אנדראה בוצ'לי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
- אנדראה בוצ'לי, ברשת החברתית אינסטגרם
- אנדראה בוצ'לי, סרטונים בערוץ היוטיוב
- אנדראה בוצ'לי, ברשת החברתית Goodreads
- אנדראה בוצ'לי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
- אנדראה בוצ'לי, באתר AllMovie (באנגלית)
- אנדראה בוצ'לי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
- אנדראה בוצ'לי, באתר Metacritic (באנגלית)
- אנדראה בוצ'לי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית)
- אנדראה בוצ'לי, באתר ספוטיפיי
- אנדראה בוצ'לי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)
- אנדראה בוצ'לי, באתר Last.fm (באנגלית)
- אנדראה בוצ'לי, באתר AllMusic (באנגלית)
- אנדראה בוצ'לי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
- אנדראה בוצ'לי, באתר דיזר
- אנדראה בוצ'לי, באתר Discogs (באנגלית)
- אנדראה בוצ'לי, באתר Songkick (באנגלית)
- אנדראה בוצ'לי, באתר Genius
- אנדראה בוצ'לי, באתר SecondHandSongs
- אנדראה בוצ'לי, באתר DNCI
- אנדראה בוצ'לי, באתר בילבורד (באנגלית)
- אנדראה בוצ'לי, באתר טיידל (באנגלית)
- אתר מעריצים גרמני בגרסה אנגלית
- דף על בוצ'לי באתר ClassicX
- אתר Bocelli lyrics
- מתן אורן, קול שר במדבר, באתר "ישראל היום", 10 ביוני 2011
- מרב יודילוביץ', בוצ'לי: נצחון הטנור על הרוח, באתר ynet, 13 ביוני 2011
- אנדראה בוצ'לי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הערות שוליים
עריכה- ^ יאיר טוקר, הכוכב החסידי הבינלאומי והטנור העולמי בדואט מרגש: Fall On Me, באתר כיכר השבת, 22 בדצמבר 2022 (בעברית)
- ^ OPERA REVIEW; A Blind Pop Tenor Takes On the Operatic Stage, אנתוני טומאסיני, 1 בנובמבר 1999
- ^ MUSIC; Bocelli Seeks Legitimacy (And Bucks) In 'Boheme'אנתוני טומאסיני, 3 בדצמבר 2000
- ^ Spectator-Friendly, and Critic-Proof in a Sea of Approval ברנרד הולנד, ניו יורק טיימס, 8 בספטמבר 2006
- ^ Rasping-New-York critics verdict on Bocelli אינדפנדנט, 6 בספטמבר 2006
- ^ Verdi:Il Trovatore:Bocelli אנדרו קלמנט, הגארדיאן, 16 ביולי 2004
- ^ MUSIC: HIGH NOTES; Andrea Bocelli Does Opera, Take 2, אן מידג'ט, ניו יורק טיימס, 18 במאי 2003
- ^ Domingo, Bocelli Can't Find Their Way Out of This 'Messe' אן מידג'ט, הוושינגטון פוסט, נובמבר 2008