ויקיפדיה:מיזמי ויקיפדיה/אתר האנציקלופדיה היהודית/מיון נושאים: לוויקי/עופות טמאים
מקרא | ספר ויקרא, פרק י"א, פסוקים י"ג–י"ט |
---|---|
משנה תורה | הלכות מאכלות אסורות, פרק ב', הלכה ד' |
שולחן ערוך | יורה דעה, סימן פ"ב |
ספרי מניין המצוות |
ספר המצוות, לאו קע"ד ספר החינוך, מצווה קנ"ז |
עופות טמאים הם עופות אסורים באכילה, ביהדות.
פירוט העופות הטמאים בתורה
עריכהרשימת העופות האסורים מופיעה בתורה, בפרק שבו מוזכרים כל בעלי החיים האסורים באכילה:
(י"ג) ואת-אלה תשקצו מן-העוף, לא ייאכלו שקץ הם: את-הנשר, ואת-הפרס, ואת העוזנייה. (יד) ואת-הדאה ואת-האיה למינה. (טו) את כל עורב למינו. (טז) ואת בת היענה, ואת-התחמס ואת-השחף; ואת-הנץ למינהו. (יז) ואת-הכוס ואת-השלך, ואת-הינשוף. (יח) ואת-התנשמת ואת-הקאת, ואת-הרחם. (יט) ואת החסידה האנפה, למינה; ואת-הדוכיפת, ואת-העטלף.
עוף טמא מפורסם נוסף הוא הזרזיר הנדרש בחז"ל מהכתוב "את כל עורב למינו", שלפי שהוא מצוי אצל העורב, הרי זה מוכיח שהם בני אותו המין. טיעון זה מופיע באמצעות הביטוי "לא לחינם הלך זרזיר אצל עורב", ומשם קיים גם במשמעויות אחרות.
סימני כשרות בעופות
עריכהבניגוד לבהמות ולדגים להם קבע המקרא סימני טומאה או טהרה ברורים לזיהוי, אין במקרא סימנים כאלו לגבי העופות. אמנם חז"ל[1] נתנו סימנים אלו לזיהוי עוף טמא (בספרי[2] נלמד דין זה מנשר, שיש בו את הסימנים האלו):
- דורס. ההגדרה ההלכתית של עוף דורס היא ש"דרס" את הענף עליו הוא יושב ("שנועץ צפרניו בבעלי חיים ודורסן, וכעין דרוסת הנץ"). בתוך הגדרה זו כלולים עופות רבים שאינם דורסים, אך כל העופות הדורסים על פי ההגדרה המדעית עונים על הגדרה זו.
- אין לו אצבע יתירה.
- אין לו זפק.
- הקורקבן שלו מתקלף.
על אף הכללים האלה, הקביעה ההלכתית הברורה יותר היא ש נקבע בספרות ההלכה שעוף שאין עליו מסורת שנהוג לאכול אותו, אסור הוא באכילה[3].
לדעת ענן בן דוד, וכך נוהגים הקראים, כל העופות טהורים חוץ מהעופות מהרשימה דלעיל; אלא שזיהוי רוב העופות הללו אינו ידוע, ולכן מותר לאכול רק תרנגולים, ברבורים, אווזים, יונים, תורים, קוראים ושלווים - שכן רק על עופות אלו יש לקראים מסורת (בלשונם 'סבל הירושה') שהם טהורים[4].
גלריה (על פי השם המודרני)
עריכה-
נשר
-
פרס
-
עוזנייה
-
דאה שחורה
-
איה
-
עורב שחור
-
זרזיר מצוי (הדומה לעורב)
-
יען (בת יענה?)
-
תחמס
-
שחף
-
נץ עם טרף
-
כוס
-
שלך
-
ינשוף
-
תנשמת
-
לילית (אולי קאת?)
-
שקנאי (אולי קאת?)
-
רחם
-
חסידה לבנה
-
אנפה
-
דוכיפת
-
עטלף (שאיננו עוף)
ראו גם
עריכהלקריאה נוספת
עריכה- זהר עמר, מסורת העוף, תל אביב: תשס"ד
- ירון סרי, סימני העוף הטהור, דף שבועי לפרשת שמיני, באתר אוניברסיטת בר-אילן
קישורים חיצוניים
עריכההערות שוליים
עריכה- ^ משנה, מסכת חולין, פרק ג', משנה ו'.
- ^ דברים, פיסקה ק"ג.
- ^ שולחן ערוך, יורה דעה, סימן פ"ב, סעיף ב'.
- ^ http://www.karaite.org.il/karaite/Kashrut
כשרות | ||
---|---|---|
כשרות הבשר | אבר מן החי • טרפה • סירכא • גיד הנשה • צומת הגידים • סימני הכשרות • עופות טמאים • זרוע, לחיים וקיבה • איסור אכילת חֵלֶב • שחיטה • הכשרת בשר • איסור אכילת דם • בשר שנתעלם מן העין | |
מצוות התלויות בארץ | שמיטה • יובל • טבל • תרומות ומעשרות • חלה • איסור חדש • איסור ערלה • נטע רבעי • כלאי הכרם • פאה •מתנות עניים • ביכורים | |
הלכות הרחקה מגויים | חלב נוכרי, גבינת נוכרי וחמאת נוכרי • יין נסך • פת עכו"ם • בישולי גויים | |
הכשרת כלים | טבילת כלים • הכשרת כלים • ליבון • נעיצה | |
איסורי תורה | בשר בחלב • חמץ בפסח • איסור אכילת שרצים | |
איסורי דרבנן ומנהגים | איסור לינת לילה • משקים שנתגלו • איסור אכילת קטניות בפסח • איסור שתיית מים בחילופי תקופות • אכילת דג עם בשר • אכילת דג עם חלב • אוכלים ומשקים שתחת המיטה | |
דינים כלליים | איסור והיתר • תערובת • מיעוט המצוי • טעם כעיקר • נותן טעם • נותן טעם לפגם • נ"ט בר נ"ט • דבר דעביד לטעמא • מעמיד • ביטול איסור לכתחילה • איסורים מבטלים זה את זה • כבוש כמבושל • תתאה גבר • מליח כרותח • עבירה מטמטמת | |
כשרות בעת החדשה | ירקות ללא חרקים • ג'לטין • משגיח כשרות • שטירל • בראקל |