ויקיפדיה:ערכים מומלצים/המלצות קודמות/אוגוסט 2010
אוגוסט | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|
1 באוגוסט 2010 | ![]() שמעון פרס (2 באוגוסט 1923 – 28 בספטמבר 2016) היה נשיאה התשיעי של מדינת ישראל, ראש הממשלה השמיני שלה, חתן פרס נובל לשלום, שר בממשלות ישראל וחבר הכנסת במשך 48 שנים. מגיל צעיר היה פרס מעורב בעשייה ביטחונית ופוליטית. בגיל 31 מונה לתפקיד מנכ"ל משרד הביטחון, ובתפקיד זה השיג הישגים רבים, לרבות הידוק הברית עם צרפת, הקמת הכור האטומי בדימונה והקמת התעשייה האווירית. פעמיים כיהן שמעון פרס בתפקיד ראש הממשלה. בפעם הראשונה בין שנת 1984 לשנת 1986, לאחר שתוצאת הבחירות לכנסת האחת עשרה לא הצליחה להביא להכרעה בין המערך שבראשו עמד, ובין הליכוד שבראשו עמד יצחק שמיר, והוחלט לקיים "הסכם רוטציה" לפיה ישמש כל אחד מן המנהיגים שנתיים בתפקיד ראש הממשלה. בפעם השנייה בין נובמבר 1995 למאי 1996, מסמוך לאחר רצח יצחק רבין ועד לבחירות לכנסת הארבע עשרה. כשר החוץ בממשלתו של יצחק רבין היה בין המובילים את תהליך השלום עם הפלסטינים, המכונה תהליך אוסלו, ועל כך זכה בפרס נובל לשלום. בשנת 2007 נבחר לכהן כנשיא מדינת ישראל, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 2014.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
2 באוגוסט 2010 | ![]() שמעון פרס (2 באוגוסט 1923 – 28 בספטמבר 2016) היה נשיאה התשיעי של מדינת ישראל, ראש הממשלה השמיני שלה, חתן פרס נובל לשלום, שר בממשלות ישראל וחבר הכנסת במשך 48 שנים. מגיל צעיר היה פרס מעורב בעשייה ביטחונית ופוליטית. בגיל 31 מונה לתפקיד מנכ"ל משרד הביטחון, ובתפקיד זה השיג הישגים רבים, לרבות הידוק הברית עם צרפת, הקמת הכור האטומי בדימונה והקמת התעשייה האווירית. פעמיים כיהן שמעון פרס בתפקיד ראש הממשלה. בפעם הראשונה בין שנת 1984 לשנת 1986, לאחר שתוצאת הבחירות לכנסת האחת עשרה לא הצליחה להביא להכרעה בין המערך שבראשו עמד, ובין הליכוד שבראשו עמד יצחק שמיר, והוחלט לקיים "הסכם רוטציה" לפיה ישמש כל אחד מן המנהיגים שנתיים בתפקיד ראש הממשלה. בפעם השנייה בין נובמבר 1995 למאי 1996, מסמוך לאחר רצח יצחק רבין ועד לבחירות לכנסת הארבע עשרה. כשר החוץ בממשלתו של יצחק רבין היה בין המובילים את תהליך השלום עם הפלסטינים, המכונה תהליך אוסלו, ועל כך זכה בפרס נובל לשלום. בשנת 2007 נבחר לכהן כנשיא מדינת ישראל, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 2014.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
3 באוגוסט 2010 |
גילברט וסאליבן הוא שמה של השותפות בין התמלילן ויליאם שוונק גילברט (1836–1911) והמלחין ארתור סאליבן (1842–1900) אשר יצרו בין השנים 1871–1896 ארבע עשרה אופרות קומיות באנגליה של התקופה הוויקטוריאנית. גילברט יצר עולם קומי מטורף, לו קרא "טופסי טרווי" (תוהו ובוהו), שבו הכל ייתכן, שדים ופיות רוקדים עם לורדים בריטים, נגני גונדולה וחיילים יפנים פוצחים בזמר אנגלי פופולרי ועוד. סאליבן, הלחין מוזיקה קליטה במיוחד, אשר תרמה לאווירה הומוריסטית ולתחושת פאתוס. האופרות של גילברט וסאליבן זכו להצלחה רחבה ובינלאומית, ועודן מבוצעות תדיר בארצות דוברות אנגלית. בהישענם על צורת האופרטה שהחלה להיות פופולרית באירופה, הציגו גילברט וסאליבן חידושים הן בתוכן והן בצורה, שהשפיעו ישירות על התיאטרון המוזיקלי (המחזמר) במאה ה-20. האופרות השפיעו על הכתיבה ועל השיח הציבורי באותה עת, ומאוחר יותר, על עולם הסרטים והטלוויזיה.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
4 באוגוסט 2010 |
גילברט וסאליבן הוא שמה של השותפות בין התמלילן ויליאם שוונק גילברט (1836–1911) והמלחין ארתור סאליבן (1842–1900) אשר יצרו בין השנים 1871–1896 ארבע עשרה אופרות קומיות באנגליה של התקופה הוויקטוריאנית. גילברט יצר עולם קומי מטורף, לו קרא "טופסי טרווי" (תוהו ובוהו), שבו הכל ייתכן, שדים ופיות רוקדים עם לורדים בריטים, נגני גונדולה וחיילים יפנים פוצחים בזמר אנגלי פופולרי ועוד. סאליבן, הלחין מוזיקה קליטה במיוחד, אשר תרמה לאווירה הומוריסטית ולתחושת פאתוס. האופרות של גילברט וסאליבן זכו להצלחה רחבה ובינלאומית, ועודן מבוצעות תדיר בארצות דוברות אנגלית. בהישענם על צורת האופרטה שהחלה להיות פופולרית באירופה, הציגו גילברט וסאליבן חידושים הן בתוכן והן בצורה, שהשפיעו ישירות על התיאטרון המוזיקלי (המחזמר) במאה ה-20. האופרות השפיעו על הכתיבה ועל השיח הציבורי באותה עת, ומאוחר יותר, על עולם הסרטים והטלוויזיה.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
5 באוגוסט 2010 | ![]() האדריכלות הגותית הייתה סגנון אדריכלי שהופיע באמצע המאה ה-12 בצרפת, שקושר בעיקר לתכנון קתדרלות, כנסיות ומנזרים, והתפשט בגרסאות שונות ברחבי אירופה עד דעיכתו ההדרגתית במאה ה-16. האדריכלות הגותית התאפיינה במבנים תמירים, מורכבים ומפוארים, שהיו מפותחים, יפים, מלאי אור, נועזים ואווריריים יותר מאדריכלות הרומנסק שקדמה לה. הקתדרלות הגותיות, למשל קתדרלת נוטרדאם דה פריז, היו מבנים אדירים, בעלי עושר עצום של פרטים וקישוטים. הן נבנו בדרך כלל במרכז העיר, או במקום הגבוה ביותר בה, ונשקפו למרחוק. האדריכלות הגותית נחשבת על ידי רבים לשיא שאליו הגיעה אדריכלות ימי הביניים, ולשיא טכנולוגי של בנייה מלבנים. הסגנון והאווירה הרוחנית המיוחדת שנוצרים בחללי הפנים של המבנים הפכו את האדריכלות הגותית למושא השראה חשוב בקרב אדריכלים ואמנים רבים. האדריכלות הגותית משקפת היטב את תפישת החיים של הכנסייה בימי הביניים. בתפישה זו מרכז העולם הוא הדת והאמונה הנוצרית, ואין כמעט חשיבות לאדם ולחייו הגשמיים על פני האדמה.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
6 באוגוסט 2010 | ![]() האדריכלות הגותית הייתה סגנון אדריכלי שהופיע באמצע המאה ה-12 בצרפת, שקושר בעיקר לתכנון קתדרלות, כנסיות ומנזרים, והתפשט בגרסאות שונות ברחבי אירופה עד דעיכתו ההדרגתית במאה ה-16. האדריכלות הגותית התאפיינה במבנים תמירים, מורכבים ומפוארים, שהיו מפותחים, יפים, מלאי אור, נועזים ואווריריים יותר מאדריכלות הרומנסק שקדמה לה. הקתדרלות הגותיות, למשל קתדרלת נוטרדאם דה פריז, היו מבנים אדירים, בעלי עושר עצום של פרטים וקישוטים. הן נבנו בדרך כלל במרכז העיר, או במקום הגבוה ביותר בה, ונשקפו למרחוק. האדריכלות הגותית נחשבת על ידי רבים לשיא שאליו הגיעה אדריכלות ימי הביניים, ולשיא טכנולוגי של בנייה מלבנים. הסגנון והאווירה הרוחנית המיוחדת שנוצרים בחללי הפנים של המבנים הפכו את האדריכלות הגותית למושא השראה חשוב בקרב אדריכלים ואמנים רבים. האדריכלות הגותית משקפת היטב את תפישת החיים של הכנסייה בימי הביניים. בתפישה זו מרכז העולם הוא הדת והאמונה הנוצרית, ואין כמעט חשיבות לאדם ולחייו הגשמיים על פני האדמה.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
7 באוגוסט 2010 | ![]() קתה קולוויץ (8 ביולי 1867 – 22 באפריל 1945), אמנית הדפסים, ציירת ופסלת גרמניה. יצירתה מביעה בביטוי אישי עז את סבלם של הפועלים וקשי היום בגרמניה בתקופת הרייך השני ובין מלחמות העולם. בעבודותיה ניכרת זיקתה לסוציאליזם ונשבה בהם רוח פציפיסטית. סגנון יצירתה האקספרסיוניסטי קירב אותה אל אמנים כגון אדוורד מונק ואחרים, אולם גם מנעה ממנה הצלחה ציבורית זמן רב. עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 נאלצה קולוויץ להתפטר מהאקדמיה ומתפקידה כראש "כיתת האמן". משנת 1936 לא הורשתה עוד להציג את תמונותיה והן הוסרו מהתערוכות והגלריות שבהן נתלו. היא "זכתה" שאמנותה תוכרז "דגנרטיבית" ואף נחקרה על ידי הגסטאפו בעקבות ראיון שנתנה לעיתון סובייטי.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
8 באוגוסט 2010 | ![]() קתה קולוויץ (8 ביולי 1867 – 22 באפריל 1945), אמנית הדפסים, ציירת ופסלת גרמניה. יצירתה מביעה בביטוי אישי עז את סבלם של הפועלים וקשי היום בגרמניה בתקופת הרייך השני ובין מלחמות העולם. בעבודותיה ניכרת זיקתה לסוציאליזם ונשבה בהם רוח פציפיסטית. סגנון יצירתה האקספרסיוניסטי קירב אותה אל אמנים כגון אדוורד מונק ואחרים, אולם גם מנעה ממנה הצלחה ציבורית זמן רב. עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 נאלצה קולוויץ להתפטר מהאקדמיה ומתפקידה כראש "כיתת האמן". משנת 1936 לא הורשתה עוד להציג את תמונותיה והן הוסרו מהתערוכות והגלריות שבהן נתלו. היא "זכתה" שאמנותה תוכרז "דגנרטיבית" ואף נחקרה על ידי הגסטאפו בעקבות ראיון שנתנה לעיתון סובייטי.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
9 באוגוסט 2010 | ![]() פרשת ווטרגייט הייתה שערורייה פוליטית שהתרחשה בארצות הברית, בין השנים 1972 ל-1974, ואשר הובילה בסופו של דבר להתפטרותו של נשיאה ה-37, ריצ'רד ניקסון. השערורייה הייתה שרשרת של אירועים שהתחוללו במשך כשנתיים: תחילתה בחודש יוני 1972, כאשר התגלו פעולות שננקטו על ידי אנשי ממשל ניקסון, שפרצו למטה המפלגה הדמוקרטית והתקינו בו ציוד האזנה. שיא הפרשה היה חשיפתה של קלטת בחודש אוגוסט של שנת 1974, ובה ראיות חותכות למעורבותו של הנשיא בשערורייה. הסערה הציבורית והמשפטית שהביאה עמה החשיפה גררה מהלך שנועד להביא להדחתו הצפויה של ניקסון, אך הנשיא הקדים את המהלך והתפטר ארבעה ימים מאוחר יותר, ב-9 באוגוסט.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
10 באוגוסט 2010 | ![]() פרשת ווטרגייט הייתה שערורייה פוליטית שהתרחשה בארצות הברית, בין השנים 1972 ל-1974, ואשר הובילה בסופו של דבר להתפטרותו של נשיאה ה-37, ריצ'רד ניקסון. השערורייה הייתה שרשרת של אירועים שהתחוללו במשך כשנתיים: תחילתה בחודש יוני 1972, כאשר התגלו פעולות שננקטו על ידי אנשי ממשל ניקסון, שפרצו למטה המפלגה הדמוקרטית והתקינו בו ציוד האזנה. שיא הפרשה היה חשיפתה של קלטת בחודש אוגוסט של שנת 1974, ובה ראיות חותכות למעורבותו של הנשיא בשערורייה. הסערה הציבורית והמשפטית שהביאה עמה החשיפה גררה מהלך שנועד להביא להדחתו הצפויה של ניקסון, אך הנשיא הקדים את המהלך והתפטר ארבעה ימים מאוחר יותר, ב-9 באוגוסט.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
11 באוגוסט 2010 | ![]() ספרטה, פוליס (עיר מדינה) ביוון העתיקה. ספרטה, שהוקמה מחדש בזמן המודרני, שוכנת בחלק המרכזי הדרומי של חצי האי פלופונס בחבל לאקוניה והיא בירת חבל זה. ספרטה הייתה ידועה בזכות לוחמיה האמיצים שעשו לה שם בכל רחבי יוון העתיקה, שם שמהדהד עד ימינו שלנו. לספרטה לא היו חומות עד אמצע המאה ה-4 לפנה"ס, כי אף אויב לא העז לדרוך על אדמתה. הפוליס שלטה על כל שטח לאקוניה, כ-3,500 קמ"ר, שטח גדול במושגי יוון הקלאסית. בנוסף הייתה לה עוד טריטוריה אחת, מסניה, בת 4,000 קמ"ר. סך שטח המדינה, שהייתה אחת הגדולות ביוון, היה כ-7,500 קמ"ר. ספרטה עמדה בראש הליגה הפלופונסית. העיר הגיעה לשיא תהילתה כאשר עמדה בראש הכוחות היוונים שהדפו את הפרסים, כשאלו ניסו לכבוש את יוון בשנת 480 לפני הספירה.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
12 באוגוסט 2010 | ![]() ספרטה, פוליס (עיר מדינה) ביוון העתיקה. ספרטה, שהוקמה מחדש בזמן המודרני, שוכנת בחלק המרכזי הדרומי של חצי האי פלופונס בחבל לאקוניה והיא בירת חבל זה. ספרטה הייתה ידועה בזכות לוחמיה האמיצים שעשו לה שם בכל רחבי יוון העתיקה, שם שמהדהד עד ימינו שלנו. לספרטה לא היו חומות עד אמצע המאה ה-4 לפנה"ס, כי אף אויב לא העז לדרוך על אדמתה. הפוליס שלטה על כל שטח לאקוניה, כ-3,500 קמ"ר, שטח גדול במושגי יוון הקלאסית. בנוסף הייתה לה עוד טריטוריה אחת, מסניה, בת 4,000 קמ"ר. סך שטח המדינה, שהייתה אחת הגדולות ביוון, היה כ-7,500 קמ"ר. ספרטה עמדה בראש הליגה הפלופונסית. העיר הגיעה לשיא תהילתה כאשר עמדה בראש הכוחות היוונים שהדפו את הפרסים, כשאלו ניסו לכבוש את יוון בשנת 480 לפני הספירה.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
13 באוגוסט 2010 | ![]() הרפובליקה של קובה היא מדינת אי בצפון האיים הקריביים, בין הים הקריבי, מפרץ מקסיקו והאוקיינוס האטלנטי. מצפון לקובה נמצאים ארצות הברית ואיי בהאמה, ממערב מקסיקו, מדרום איי קיימן וג'מייקה ומדרום מזרח האיטי. קובה היא המדינה המאוכלסת ביותר באיים הקריביים. תרבותה ומנהגיה הושפעו מהתרבות האינדיאנית המקומית, מהאימפריה הספרדית ששלטה בה במשך קרוב ל-400 שנה ומהעבדים האפריקאים שהובאו אליה. מאז המהפכה הקובנית ב-1959 מתקיים בקובה משטר חד-מפלגתי קומוניסטי, המטיל מגבלות על זכויות האזרח בה. בינה לבין ארצות הברית שוררת מאז מתיחות שהגיעה לשיאה במספר תקריות בשנות השישים. ארצות הברית אף הטילה על קובה אמברגו שהשפיע על כלכלת המדינה, והפך אותה לתלויה בבת בריתה, ברית המועצות. לאחר התפרקות הגוש המזרחי פקד אותה משבר כלכלי חריף, שאילץ אותה לפתוח מעט את שעריה.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
14 באוגוסט 2010 | ![]() הרפובליקה של קובה היא מדינת אי בצפון האיים הקריביים, בין הים הקריבי, מפרץ מקסיקו והאוקיינוס האטלנטי. מצפון לקובה נמצאים ארצות הברית ואיי בהאמה, ממערב מקסיקו, מדרום איי קיימן וג'מייקה ומדרום מזרח האיטי. קובה היא המדינה המאוכלסת ביותר באיים הקריביים. תרבותה ומנהגיה הושפעו מהתרבות האינדיאנית המקומית, מהאימפריה הספרדית ששלטה בה במשך קרוב ל-400 שנה ומהעבדים האפריקאים שהובאו אליה. מאז המהפכה הקובנית ב-1959 מתקיים בקובה משטר חד-מפלגתי קומוניסטי, המטיל מגבלות על זכויות האזרח בה. בינה לבין ארצות הברית שוררת מאז מתיחות שהגיעה לשיאה במספר תקריות בשנות השישים. ארצות הברית אף הטילה על קובה אמברגו שהשפיע על כלכלת המדינה, והפך אותה לתלויה בבת בריתה, ברית המועצות. לאחר התפרקות הגוש המזרחי פקד אותה משבר כלכלי חריף, שאילץ אותה לפתוח מעט את שעריה.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
15 באוגוסט 2010 | ![]() קתדרלת קלן היא קתדרלה גותית רומית-קתולית בעיר קלן, המשמשת כמקום מושבו של הארכיבישוף של קלן. החל משנת 2006 היא נחשבת לאתר מורשת עולמית. הקתדרלה החולשת על קו הרקיע של קלן, נחשבת לסמלה של העיר, והיא אחד מהמבנים הידועים ביותר בגרמניה. הקתדרלה היא אחת הקתדרלות הגדולות והחשובות באירופה, הן בזכות האדריכלות שלה, הן בזכות גודלה והן בזכות האוצרות שהיא מכילה, "צלב גרו" ו"מקדש שלושת האמגושים" – שהפכו אותה לאתר צליינות חשוב. בית המקהלה של קתדרלת קלן (1248–1322) הוא יצירת מופת של סגנון גותי קורן ואילו הספינה הראשית והחזית המערבית המרשימה – עם צריחים מחודדים בגובה 157 מטר – הושלמו בתחייה הגותית במאה ה-19. בשנת 2007 הושלם אחד מן הוויטראז'ים שבכנסייה, שעבר שיפוץ על ידי האמן הגרמני גרהרד ריכטר.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
16 באוגוסט 2010 | ![]() קתדרלת קלן היא קתדרלה גותית רומית-קתולית בעיר קלן, המשמשת כמקום מושבו של הארכיבישוף של קלן. החל משנת 2006 היא נחשבת לאתר מורשת עולמית. הקתדרלה החולשת על קו הרקיע של קלן, נחשבת לסמלה של העיר, והיא אחד מהמבנים הידועים ביותר בגרמניה. הקתדרלה היא אחת הקתדרלות הגדולות והחשובות באירופה, הן בזכות האדריכלות שלה, הן בזכות גודלה והן בזכות האוצרות שהיא מכילה, "צלב גרו" ו"מקדש שלושת האמגושים" – שהפכו אותה לאתר צליינות חשוב. בית המקהלה של קתדרלת קלן (1248–1322) הוא יצירת מופת של סגנון גותי קורן ואילו הספינה הראשית והחזית המערבית המרשימה – עם צריחים מחודדים בגובה 157 מטר – הושלמו בתחייה הגותית במאה ה-19. בשנת 2007 הושלם אחד מן הוויטראז'ים שבכנסייה, שעבר שיפוץ על ידי האמן הגרמני גרהרד ריכטר.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
17 באוגוסט 2010 | ![]() בוכנוואלד היה מחנה ריכוז בגרמניה הנאצית. היה זה אחד ממחנות הריכוז הגדולים בגרמניה, ואליו היו מסונפים כ־130 מחנות משנה. מחנה בוכנוואלד פעל החל משנת 1937, ועד לשחרורו בידי צבא ארצות הברית ב-11 באפריל 1945. בתקופה זו עברו בו כ-250,000 בני אדם. ההערכה היא כי בבוכנוואלד נרצחו כ-70,000 בני אדם, כולל האסירים שנרצחו בצעדות המוות עם פינוי המחנה, ומבלי למנות את שבויי מלחמה שנרצחו מיד עם הגיעם למחנה, ואת האסירים שנשלחו מבוכנוואלד למחנות השמדה. |
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
18 באוגוסט 2010 | ![]() בוכנוואלד היה מחנה ריכוז בגרמניה הנאצית. היה זה אחד ממחנות הריכוז הגדולים בגרמניה, ואליו היו מסונפים כ־130 מחנות משנה. מחנה בוכנוואלד פעל החל משנת 1937, ועד לשחרורו בידי צבא ארצות הברית ב-11 באפריל 1945. בתקופה זו עברו בו כ-250,000 בני אדם. ההערכה היא כי בבוכנוואלד נרצחו כ-70,000 בני אדם, כולל האסירים שנרצחו בצעדות המוות עם פינוי המחנה, ומבלי למנות את שבויי מלחמה שנרצחו מיד עם הגיעם למחנה, ואת האסירים שנשלחו מבוכנוואלד למחנות השמדה.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
19 באוגוסט 2010 | ![]() הפשיטה על דייפ הייתה מבצע של בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, שבו נעשה ניסיון לכבוש ולהחזיק את הנמל בעיר דייפ שבצפון צרפת, שהייתה אז כבושה בידי גרמניה הנאצית. במהלך המבצע, שהתרחש ב-19 באוגוסט 1942, נחתו בחוף דייפ למעלה מ-6,000 חיילים, רובם קנדים, כשהם מסתייעים בחיפוי ימי ואווירי של בריטניה וארצות הברית. מטרת המבצע הייתה מורכבת. היה זה ניסיון להראות כי ניתן לכבוש נמל בצפון צרפת ולהחזיק בו, על מנת לשמש כמקרה מבחן בתכנון "החזית השנייה" שקרמה עור וגידים רק כשנתיים לאחר מכן, במהלך הפלישה לנורמנדי. כן שם המבצע למטרה לקבל מידע מודיעיני וטכנולוגי, אם מחקירת שבויים, ואם מתפיסת מכשיר הרדאר הגרמני, שפעל בעיירה פורוויל הסמוכה. אף אחד מיעדי המבצע לא הוגשם. מתוך 6,086 החיילים שנחתו בחוף דייפ נהרגו או נשבו 3,623, כשישים אחוזים מהכוח התוקף. חילות האוויר של בעלות הברית כשלו בהגנה על התוקפים, ואיבדו 119 מטוסים, בעוד שהצי המלכותי הבריטי ספג 555 אבדות. ניסיון המבצע השפיע על תכנונם של מבצעי פלישה ימית עתידיים כמבצע לפיד ומבצע אוברלורד.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
20 באוגוסט 2010 | ![]() הפשיטה על דייפ הייתה מבצע של בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, שבו נעשה ניסיון לכבוש ולהחזיק את הנמל בעיר דייפ שבצפון צרפת, שהייתה אז כבושה בידי גרמניה הנאצית. במהלך המבצע, שהתרחש ב-19 באוגוסט 1942, נחתו בחוף דייפ למעלה מ-6,000 חיילים, רובם קנדים, כשהם מסתייעים בחיפוי ימי ואווירי של בריטניה וארצות הברית. מטרת המבצע הייתה מורכבת. היה זה ניסיון להראות כי ניתן לכבוש נמל בצפון צרפת ולהחזיק בו, על מנת לשמש כמקרה מבחן בתכנון "החזית השנייה" שקרמה עור וגידים רק כשנתיים לאחר מכן, במהלך הפלישה לנורמנדי. כן שם המבצע למטרה לקבל מידע מודיעיני וטכנולוגי, אם מחקירת שבויים, ואם מתפיסת מכשיר הרדאר הגרמני, שפעל בעיירה פורוויל הסמוכה. אף אחד מיעדי המבצע לא הוגשם. מתוך 6,086 החיילים שנחתו בחוף דייפ נהרגו או נשבו 3,623, כשישים אחוזים מהכוח התוקף. חילות האוויר של בעלות הברית כשלו בהגנה על התוקפים, ואיבדו 119 מטוסים, בעוד שהצי המלכותי הבריטי ספג 555 אבדות. ניסיון המבצע השפיע על תכנונם של מבצעי פלישה ימית עתידיים כמבצע לפיד ומבצע אוברלורד.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
21 באוגוסט 2010 |
המצור הגדול על מלטה התרחש ב-1565 כאשר האימפריה העות'מאנית פלשה לאי מלטה שהוחזק בידי מסדר ההוספיטלרים, כחלק ממאבק כולל בין האימפריה העות'מאנית לכוחות נוצריים בים התיכון. לאחר שהצליח סולימאן המפואר לכבוש את האי רודוס מידי ההוספיטלרים ולהבריחם לאירופה ב־1522, קיבלו האבירים את השלטון על האי מלטה מידיו של קארל החמישי. הם ביצרו אותו והחלו מיד להציק לטורקים בשוד ופשיטות על ספינות מוסלמיות תוך שהם מסכנים את נתיבי השיט של הטורקים לצפון אפריקה. במאי 1565 קיבלה האימפריה העות'מאנית החלטה לחסל סופית את המסדר. כוח גדול של כ־30,000 חיילים נחת על חופי מלטה, חודש לאחר מכן נחתו באי עוד 10,000 חיילים טורקים. כוחו של המסדר, שהונהג אז על ידי זא'ן דה לה ולט עמד על כ-600 עד 700 אבירים ועוד כמה אלפי חיילים.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
22 באוגוסט 2010 |
המצור הגדול על מלטה התרחש ב-1565 כאשר האימפריה העות'מאנית פלשה לאי מלטה שהוחזק בידי מסדר ההוספיטלרים, כחלק ממאבק כולל בין האימפריה העות'מאנית לכוחות נוצריים בים התיכון. לאחר שהצליח סולימאן המפואר לכבוש את האי רודוס מידי ההוספיטלרים ולהבריחם לאירופה ב־1522, קיבלו האבירים את השלטון על האי מלטה מידיו של קארל החמישי. הם ביצרו אותו והחלו מיד להציק לטורקים בשוד ופשיטות על ספינות מוסלמיות תוך שהם מסכנים את נתיבי השיט של הטורקים לצפון אפריקה. במאי 1565 קיבלה האימפריה העות'מאנית החלטה לחסל סופית את המסדר. כוח גדול של כ־30,000 חיילים נחת על חופי מלטה, חודש לאחר מכן נחתו באי עוד 10,000 חיילים טורקים. כוחו של המסדר, שהונהג אז על ידי זא'ן דה לה ולט עמד על כ-600 עד 700 אבירים ועוד כמה אלפי חיילים.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
23 באוגוסט 2010 | ![]() חורחה לואיס בורחס (24 באוגוסט 1899 – 14 ביוני 1986) – סופר ארגנטינאי. מגדולי היוצרים בלשון הספרדית אשר קמו באמריקה הלטינית. בורחס הוא גם מסאי ומשורר, אך עיקר כוחו בסיפוריו הקצרים.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
24 באוגוסט 2010 | ![]() חורחה לואיס בורחס (24 באוגוסט 1899 – 14 ביוני 1986) – סופר ארגנטינאי. מגדולי היוצרים בלשון הספרדית אשר קמו באמריקה הלטינית. בורחס הוא גם מסאי ומשורר, אך עיקר כוחו בסיפוריו הקצרים.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
25 באוגוסט 2010 | ![]() פריז היא בירת צרפת ובירת מחוז איל-דה-פראנס. היא ממוקמת בעיקול של נהר סן, במרכזו של האגן הפריזאי. מיקומה בצומת בין נתיבים מסחריים יבשתיים וימיים בלב אזור חקלאי עשיר הפך אותה לאחת הערים המרכזיות של צרפת במהלך המאה העשירית, עם ארמונות מלכותיים, מנזרים עשירים וקתדרלה; במשך המאה ה-12 הפכה פריז לאחד המרכזים הראשיים באירופה ללימוד האמנויות. הכתר המלכותי קבע את מושבו בעיר, וחשיבותה הכלכלית והפוליטית לא חדלה מלגדול. כך הפכה פריז, בתחילת המאה ה-14, לעיר החשובה ביותר בעולם הנוצרי. במאה ה-17 העיר הייתה בירתו של הכוח הפוליטי החזק ביותר באירופה, במאה ה-18 הייתה המרכז התרבותי של היבשת, ובמאה ה-20 הייתה בירת האמנות והתענוגות. כיום מהווה העיר את המרכז הכלכלי, הפיננסי והפוליטי של צרפת. מעמדה המרכזי של פריז בצרפת הוא תוצר של התפתחות ארוכה, ששורשיה בעיקר בתקופת השלטון האבסולוטי, ואחריו השלטון היעקוביני המהפכני. התפיסה בבסיס צורת ארגון זו היא צנטרליזם מונרכיסטי ולאחריו רפובליקני, שהעניק לבירה תפקיד מרכזי בהתנהלות המדינה, ונטה לרכז בה את מרבית עוצמתו. פריז נחשבת לסמל התרבות של צרפת, ומהווה מוקד משיכה לכשלושים מיליון תיירים בשנה.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
26 באוגוסט 2010 | ![]() פריז היא בירת צרפת ובירת מחוז איל-דה-פראנס. היא ממוקמת בעיקול של נהר סן, במרכזו של האגן הפריזאי. מיקומה בצומת בין נתיבים מסחריים יבשתיים וימיים בלב אזור חקלאי עשיר הפך אותה לאחת הערים המרכזיות של צרפת במהלך המאה העשירית, עם ארמונות מלכותיים, מנזרים עשירים וקתדרלה; במשך המאה ה-12 הפכה פריז לאחד המרכזים הראשיים באירופה ללימוד האמנויות. הכתר המלכותי קבע את מושבו בעיר, וחשיבותה הכלכלית והפוליטית לא חדלה מלגדול. כך הפכה פריז, בתחילת המאה ה-14, לעיר החשובה ביותר בעולם הנוצרי. במאה ה-17 העיר הייתה בירתו של הכוח הפוליטי החזק ביותר באירופה, במאה ה-18 הייתה המרכז התרבותי של היבשת, ובמאה ה-20 הייתה בירת האמנות והתענוגות. כיום מהווה העיר את המרכז הכלכלי, הפיננסי והפוליטי של צרפת. מעמדה המרכזי של פריז בצרפת הוא תוצר של התפתחות ארוכה, ששורשיה בעיקר בתקופת השלטון האבסולוטי, ואחריו השלטון היעקוביני המהפכני. התפיסה בבסיס צורת ארגון זו היא צנטרליזם מונרכיסטי ולאחריו רפובליקני, שהעניק לבירה תפקיד מרכזי בהתנהלות המדינה, ונטה לרכז בה את מרבית עוצמתו. פריז נחשבת לסמל התרבות של צרפת, ומהווה מוקד משיכה לכשלושים מיליון תיירים בשנה.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
27 באוגוסט 2010 | ![]() קרב מפרץ הלגולנד היה הקרב הימי הראשון בין הצי הגרמני הקיסרי והצי המלכותי הבריטי במלחמת העולם הראשונה. הקרב התחולל ב-28 באוגוסט 1914 במפרץ הלגולנד מול חופה הצפוני של גרמניה, ובו ניסו הבריטים ליירט את הפטרולים הגרמניים בים הצפוני. הבריטים תכננו להציב מארב למשחתות הגרמניות שסיירו דרך קבע באזור, באמצעות צוללות, משחתות וסיירות קלות. כוח נוסף של סיירות קלות חיפה ממרחק רב יותר, והכוח הבריטי כולו קיבל סיוע משייטת של סיירות מערכה שהמתינה במרחק. הקרב כולו התנהל בתנאי ערפל ואובך שהקשו על שני הצדדים. הקרב הסתיים בניצחון בריטי: ארבע אוניות גרמניות הוטבעו, עוד שלוש נפגעו, וכ-1,200 מלחים גרמניים נהרגו, נפצעו או נפלו בשבי. הבריטים סבלו אבדות קלות בהרבה, ורק סיירת קלה אחת שלהם נפגעה. דעת הקהל הבריטית ראתה בקרב ניצחון גדול, אם כי בתכנון הקרב נעשו טעויות רבות, וגם במהלכו היו הבריטים בני מזל שלא ספגו אבדות רבות בהרבה. ניהול הקרב הגרמני היה שגוי, והוביל לתבוסתם. קיסר גרמניה, וילהלם השני, הושפע מאד מתוצאות הקרב, ובעקבותיו אסר על הצי הגרמני לצאת לפעילות ללא אישורו.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
28 באוגוסט 2010 | ![]() קרב מפרץ הלגולנד היה הקרב הימי הראשון בין הצי הגרמני הקיסרי והצי המלכותי הבריטי במלחמת העולם הראשונה. הקרב התחולל ב-28 באוגוסט 1914 במפרץ הלגולנד מול חופה הצפוני של גרמניה, ובו ניסו הבריטים ליירט את הפטרולים הגרמניים בים הצפוני. הבריטים תכננו להציב מארב למשחתות הגרמניות שסיירו דרך קבע באזור, באמצעות צוללות, משחתות וסיירות קלות. כוח נוסף של סיירות קלות חיפה ממרחק רב יותר, והכוח הבריטי כולו קיבל סיוע משייטת של סיירות מערכה שהמתינה במרחק. הקרב כולו התנהל בתנאי ערפל ואובך שהקשו על שני הצדדים. הקרב הסתיים בניצחון בריטי: ארבע אוניות גרמניות הוטבעו, עוד שלוש נפגעו, וכ-1,200 מלחים גרמניים נהרגו, נפצעו או נפלו בשבי. הבריטים סבלו אבדות קלות בהרבה, ורק סיירת קלה אחת שלהם נפגעה. דעת הקהל הבריטית ראתה בקרב ניצחון גדול, אם כי בתכנון הקרב נעשו טעויות רבות, וגם במהלכו היו הבריטים בני מזל שלא ספגו אבדות רבות בהרבה. ניהול הקרב הגרמני היה שגוי, והוביל לתבוסתם. קיסר גרמניה, וילהלם השני, הושפע מאד מתוצאות הקרב, ובעקבותיו אסר על הצי הגרמני לצאת לפעילות ללא אישורו.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
29 באוגוסט 2010 | ![]() הכנסת היא בית המחוקקים של מדינת ישראל, בהיותה דמוקרטיה פרלמנטרית. תפקידיה העיקריים של הכנסת הם קביעת הנורמות הנוהגות במדינה באמצעות חוקים ופיקוח על הרשות המבצעת. דיוניה נערכים במשכן הכנסת שבירושלים. הכנסת מורכבת מ-120 נבחרים, חברי הכנסת, ובראשה עומד יושב ראש הכנסת. נהליה ומנהגיה אומצו מגופים שקדמו לה, ובהם הקונגרס הציוני, אספת הנבחרים ומועצת המדינה הזמנית. מושבה הראשון התקיים בט"ו בשבט ה'תש"ט, 14 בפברואר 1949. פעילותה מתרכזת במליאת הכנסת ובוועדות הכנסת, וכן בסמכותה להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לנושא מסוים. מבחינה ייצוגית פועלת הכנסת כחברה וכמשקיפה בארגונים בינלאומיים ובין-פרלמנטריים. יושב ראש הכנסת משמש כממלא מקום נשיא המדינה.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
30 באוגוסט 2010 | ![]() הכנסת היא בית המחוקקים של מדינת ישראל, בהיותה דמוקרטיה פרלמנטרית. תפקידיה העיקריים של הכנסת הם קביעת הנורמות הנוהגות במדינה באמצעות חוקים ופיקוח על הרשות המבצעת. דיוניה נערכים במשכן הכנסת שבירושלים. הכנסת מורכבת מ-120 נבחרים, חברי הכנסת, ובראשה עומד יושב ראש הכנסת. נהליה ומנהגיה אומצו מגופים שקדמו לה, ובהם הקונגרס הציוני, אספת הנבחרים ומועצת המדינה הזמנית. מושבה הראשון התקיים בט"ו בשבט ה'תש"ט, 14 בפברואר 1949. פעילותה מתרכזת במליאת הכנסת ובוועדות הכנסת, וכן בסמכותה להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לנושא מסוים. מבחינה ייצוגית פועלת הכנסת כחברה וכמשקיפה בארגונים בינלאומיים ובין-פרלמנטריים. יושב ראש הכנסת משמש כממלא מקום נשיא המדינה.
|
עריכה - תבנית - שיחה | ||||
31 באוגוסט 2010 | ![]() הכנסת היא בית המחוקקים של מדינת ישראל, בהיותה דמוקרטיה פרלמנטרית. תפקידיה העיקריים של הכנסת הם קביעת הנורמות הנוהגות במדינה באמצעות חוקים ופיקוח על הרשות המבצעת. דיוניה נערכים במשכן הכנסת שבירושלים. הכנסת מורכבת מ-120 נבחרים, חברי הכנסת, ובראשה עומד יושב ראש הכנסת. נהליה ומנהגיה אומצו מגופים שקדמו לה, ובהם הקונגרס הציוני, אספת הנבחרים ומועצת המדינה הזמנית. מושבה הראשון התקיים בט"ו בשבט ה'תש"ט, 14 בפברואר 1949. פעילותה מתרכזת במליאת הכנסת ובוועדות הכנסת, וכן בסמכותה להקים ועדת חקירה פרלמנטרית לנושא מסוים. מבחינה ייצוגית פועלת הכנסת כחברה וכמשקיפה בארגונים בינלאומיים ובין-פרלמנטריים. יושב ראש הכנסת משמש כממלא מקום נשיא המדינה.
|
עריכה - תבנית - שיחה |
ערכים מומלצים | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
|