דורון תבורי
דורון תבורי (נולד ב-2 ביולי 1952) הוא שחקן, במאי, מתרגם ומורה למשחק ובימוי.
![]() | |
לידה |
2 ביוני 1952 (בן 72) חיפה, ישראל |
---|---|
סוגה מועדפת | אמנויות הבמה והמסך |
מדינה |
ישראל ![]() |
תקופת הפעילות | מ-1974 |
פרסים והוקרה | זוכה פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה, זוכה פרס כנור דוד, זוכה פרס קלצ'קין למשחק, זוכה פרס לנדאו לאמנויות הבמה |
פרופיל ב-IMDb | |
![]() ![]() |
הוא אחד השחקנים הבולטים ביותר בתיאטרון הישראלי. שיחק בכל התיאטרונים בארץ בעשרות תפקידים ראשיים. בנוסף, תבורי, מורה למשחק ולבימוי, ביצע כזמר-שחקן מספר יצירות גדולות, תרגם מחזות ממספר שפות, וגם יצר, יזם, ביים והשתתף בפרויקטים עצמאיים רבים בתיאטרון[1].
ביוגרפיה
עריכהתבורי יליד חיפה. מגיל אחת עשרה נדד עם הוריו ברחבי ישראל. בהיותו ילד בן 11, כתב תבורי ספר לילדים – "סיפורים לשרון" (אחותו, 1963). הוא בוגר בית הספר "אליאנס" בתל אביב, שם שיחק בחוג לדרמה. שירת בצבא בלהקת חיל התותחנים ומאוחר יותר, משפורקו הלהקות הצבאיות, בצוות הווי תותחנים.[2].
בתום שירותו הצבאי עבר קורס משחק קצר ב-Drama Studio (אנ') בלונדון ואחר-כך למד באנגליה באופן פרטי[2]. הוא שב לישראל ב-1974. בשובו עבד כעוזר במאי ואיש אביזרים בתיאטרון באר שבע, שזה עתה נוסד. אחר כך התחיל לשחק בתיאטרון באר-שבע. ההצגה הראשונה הייתה בבימויה של ציפי פינס, אחר-כך שיחק בתפקיד הראשי בעיבוד של עדה בן-נחום ל"עלי כינור" של שלום עליכם, בבימויו של חנן שניר[2].
הוא שיחק שבע שנים בתיאטרון באר שבע ואחר-כך עבר לתיאטרון העירוני חיפה שהיה אז תחת ניהולו האמנותי של עמרי ניצן. ניצן הציע לו לשחק בהצגה "נפש יהודי" פרי עטו של יהושע סובול ובבימויו של גדליה בסר בה גילם את דמותו של אוטו ויינינגר. כעבור שנה שיחק בהעלאה הראשונה בישראל של המחזה "גטו" מאת סובול בה גילם את דמותו של קצין האס אס קיטל[3]. כמו כן 1984 שחק ב"מחכים לגודו" של בקט בבימוי אילן רונן בה גילם את לאקי בשפה הערבית עם יוסף אבו ורדה, מכרם ח'ורי ואילן תורן (ההפקה זו זכתה לחידוש בתיאטרון יפו ב-2018). בתיאטרון חיפה העלה כהצגת יחיד את "מר מאני" מאת א"ב יהושע (בבימוי אילן תורן) העוסק בחלוקת הארץ. זה היה אז פרקו היחידי הכתוב של רומן שא"ב יהושע זנח את כתיבתו. בין השאר בעקבות הביקורות המצוינות על ההצגה התעודד יהושע והשלים את כתיבת הרומן שהיה לאחד מספריו הבולטים ביותר ואחד הרומנים המעולים שנכתבו בעברית.[4] בשנת 1988, בהזמנת התיאטרון העירוני חיפה, כתב את המחזה "האח של עאמר, או: הכת הלבנה", בעקבות העמדתם למשפט של שלושה בני משפחה דרוזית אחת מהגליל שהואשמו בהתגייסות לארגון החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית של אחמד ג'יבריל בזמן מלחמת לבנון הראשונה. החזרות על המחזה, בבימויו של פרנסואה אבו סאלם, מנהל התיאטרון הפלסטיני אל חכוואתי, החלו בתיאטרון חיפה בקיץ 1986, אולם הוא לא עלה בסופו של דבר על הבמה[5].תבורי עזב את תיאטרון חיפה ב-1989 אחרי התפטרותם יהושע סובול וגדליה בסר מניהולו האמנותי של התיאטרון בעקבות סערת "סינדרום ירושלים"[6].
בשנים 1986–1991 לימד משחק קבוצת נוער במרכז התרבות של תנועת "בני הכפר" באום אל-פחם.
ב-1994 העלה את כל שלושת מחזות האורסטאה של אייסכילוס בהפקה ניסיונית, כהצגת יחיד. הוא הופיע איתם בבתים פרטיים, בבתי קפה, ובמסגרות לא-רשמיות אחרות.
תבורי תרגם ארבעה מחזות פרי עטו של קרל שטרנהיים (אנ') ויזם וניהל פרויקט של הצגת המחזות בתיאטרון הבימה ב-1998. אלו ארבעה מתוך המחזור "מעלילות גבורת הבורגנים" שכתב האקספרסיוניסט הגרמני-יהודי, העוסקים בעלייתה של משפחה זעיר בורגנית לצמרת תעשיית הנשק, ערב מלחמת העולם הראשונה, ונפילתה לאחריה. ארבעה במאים שונים (גדליה בסר, משה פרלשטיין, גדי רול והבמאי האמריקאי Robert Woodruff (אנ')), גרעין מצומצם של שחקנים (אהרון אלמוג, רבקה נוימן, אורה מאירסון, יוסי טולדו, לני שחף ותבורי) ומספר סטודנטים לעיצוב מאוניברסיטת תל אביב בהנחיית התפאורנית מרים גורצקי בילו, יצרו את האירוע למשך מספר הופעות ב"הבימרתף"[5].
ב-2002 הופיע בפסטיבל ישראל כשחקן-זמר סולן במופע "משורר בניו יורק". מחזור שירים זה של פדריקו גארסיה לורקה, אשר נכתב בעת מסעו לארצות הברית בשנת 1929, הולחן על ידי דורי פרנס כאורטוריה לזמר, תזמורת סימפונית ומקהלה, ושובצו בה גם קטעי קריאה מתוך הרצאה שנשא לורקה על מחזור שירים זה. היצירה המוזיקלית שילבה סוגות שונות: מוזיקה קלאסית, מחזמר, בלוז-סווינג, מקהלות כנסייתיות, מקצבים אפריקאיים, וטונאליות ספרדית. ליוו את תבורי האנסמבל הקולי החדש ואנסמבל מתופפי רימון, תזמורת רשות השידור, תלמידי בית צבי דאז איתי טיראן, יגאל מזרחי ואסף פריינטא וכמו כן הזמרת זהורה בת-ישראל מקהילת העבריים מדימונה. תבורי ביצע עוד מיצירותיו המוזיקליות של המלחין דורי פרנס כזמר: "צריף קטן" – מחזור שירי ילדים של לאה גולדברג (בתיאטרון החאן 2001), YES – שירי אהבה מאת אי. אי. קאמינגס (קול המוסיקה 2003), ו"מחולות" לטקסטים של המשורר יעקב שטיינברג (חג המוזיקה הישראלית 2018).
בפברואר 2005 התמנה למנהלו האמנותי של התיאטרון העירוני חיפה, במקומו של המנהל הפורש סיני פתר[7]. בסוף ינואר 2006, אחרי שתי הפקות בלבד, "הצמא והרעב" של יונסקו ו"הדוכסית מאמאלפי" של ובסטר, פוטר מתפקיד המנהל האמנותי של תיאטרון חיפה אחרי שהתגלעו חילוקי דעות בין תבורי, שעמד על קו אמנותי בלתי מתפשר, לבין מנכ"ל התיאטרון שטען שההפקות שהציג גרמו להפסדים[8].
בשנים 2007–2009 כיהן כמנהל האמנותי של הזירה הבין-תחומית בירושלים[9].
ב-2008 חזר לשחק בתיאטרון והשתתף בהצגה "אקווס" בתיאטרון בית לסין[10]. באותה שנה גם היה ממייסדי "מעבדתרבות" דימונה – מיזם של מפעל הפיס ועיריית דימונה[11].
ב-2010 שיחק תבורי ב"בתוך הבדידות בשדות הכותנה", (אנ') פרי עטו של ברנאר-מארי קולטס, בבימויה של יעל קרמסקי. זהו מחזה המיועד לשני שחקנים המורכב משני מונולוגים החותכים זה את זה, בין לקוח פוטנציאלי לבעל סחורה מסתורית. בהצגה זו סגר תבורי מעגל של תרגום והעלאת כל מחזותיו של ברנאר-מארי קולטס בישראל.
ב-2012 יזם והקריא בקול המוזיקה בסדרה של אחד-עשר פרקים שבועיים את הנובלה "אצל" של אורי ניסן גנסין בלוויית מוזיקה של אופיר בר-און.
תבורי יצר במשך ארבע שנים תוך תחקיר, עריכה ועיבוד ובשיתוף פעולה עם אמן הווידאו-ארט יוחאי אברהמי את הפרויקט "בארץ הגלעד" (יוני, 2012). אודיסאה של העיתונאי, הסופר, המיסטיקן והפקיד הקולוניאלי הבריטי לורנס אוליפנט – עבודה לשחקנים ומצגת פאוור פוינט, המנסה לבחון את הדנ"א הקולוניאלי שהטמיעה הציונות המתגבשת כמורשת אירופה בסוף המאה ה-19 - ובמרכזה ספרו של אוליפנט "ארץ הגלעד" בו הוא פורש את תוכניתו להקמת קולוניה יהודית בלב האימפריה העות'מאנית בעבר הירדן המזרחי - ספר שתורגם כמעט מייד לעברית על ידי נחום סוקולוב תחת הכותרת "ארץ חמדה".
כמו כן יצר ב-2011, את ההצגה "מפגש באינסוף" באנסמבל הרצליה, עם השחקנים: יפתח אופיר ונמרוד ברגמן, גם כן בשיתוף פעולה עם האמן יוחאי אברהמי. ההצגה היא דיאלוג בימתי בין שני הידידים והגיסים, השחקן גוסטף גרינדגנס, הממונה על תיאטראות הרייך השלישי, לבין הסופר הגולה קלאוס מאן, אשר כתב על ידידו את הרומן הידוע "מפיסטו", אודות שחקן המוכר את נשמתו לשטן של המשטר[12].
שיחק באנסמבל עיתים בבימויה של זוכת פרס ישראל לתיאטרון רנה ירושלמי: הטייפ האחרון של קראפ מאת בקט, המלך הולך למות מאת יונסקו, פר גינט מאת הנריק איבסן והמלך ליר של שייקספיר. בתירגומים של דורי פרנס.
ב-2013, בעקבות הופעתו ב-המלך הולך למות באנסמבל עיתים, הוזמן על ידי הבמאי יבגני אריה להופיע ב"דיבוק", ומאז ועד כעת הוא חבר בלהקת תיאטרון גשר. הופיע בגשר בכעשרים תפקידים בין היתר בהצגות: "האורסטאה" בבימוי יבגני אריה (בתפקיד אגממנון), "לוליטה/ז'אן ד'ארק" בבימוי יחזקאל לזרוב (בתקפקידים קווילטי/אינקויזיטור), "משפט חוזר" מאת ליעד שהם/עוזי וייל, בבימויו של אמיר וולף, רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים מאת טום סטופארד (בתפקיד השחקן), "האבות והאימהות" מאת מאיר שלו (בתפקיד אברהם), ריצ'רד השלישי של שייקספיר בבמוי איתי טיראן (בתפקידי המלך אדוארד והדוכסית מיורק) ובסלומה, אוסקר ויילד בבמוי מקסים דידנקו (הורדוס).
בקיץ 2018 החל להופיע ביחד עם נעמי יואלי ב"תיאסטס" של סנקה – מופע אותו יצרו שניהם - בשומר 3 בשוק הכרמל. השניים העלו את מחזהו [רב המשתתפים] של סנקה העוסק באכילת ילדים, כתגובה להרג ילדים בהפצצות מהאוויר במבצע צוק איתן. תבורי המשיך בשיתוף הפעולה עם נעמי יואלי וב-2023 העלה את "זיס – הכנה לצפייה" – עם יואלי ורות גווילי – מופע המגולל את פרשת השתתפותם של בכירי הקולנוע הגרמני, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בסרט התעמולה שיזם יוזף גבלס [המבוסס כביכול על אירועים היסטוריים] - "היהודי זיס". המופע הועלה במרץ 2.
ב-2020, בתקופת הקורונה, יצר את "אם ובנה [ואביו]" – עבודת וידאו אודות המשוררת האידית אנה מרגולין, בעלה למשך שנה אחת הסופר והרפתן משה סטבסקי ובנם המושל הצבאי של הגליל נעמן סתוי, האחראי למניעת שיבתם לבתיהם ולאדמתם של תושבי הכפר הגלילי ע'בסייה [שנמלטו ב-48]. עלה במסגרת פסטיבל Jaffafest. באותה שנה השתתף בפסטיבל רזידזרט בתיאטרון אילת במהלכו העלו את – משרתות של ז'אן ז'נה עם עלא דקה, אמיר חורי ואלכסנדר פיש בבימוי יאיר שרמן ב"זולה" בלב מטע התמרים של קיבוץ סמר.
ב-2021 שיחק את תפקיד "הפרופסור" במחזהו של המחזאי הניגרי וולה סויינקה "הדרך", אנסמבל התיאטרון האפריקאי בבימוי יפה שוסטר בתיאטרון הבית.
ליווה מראשית עשייתו והשתתף במופע "בראשית ברא" פרויקט וידאו-דוקו-פרפורמנס המגולל את הסיפור האמיתי של גילוי הדינוזאורים לראשונה בהיסטוריה במאה ה-19 על רקע הבריאתנות ואת היריבות המרה בין מדעני התקופה של היוצרת כרמל ידיד-ליבוביץ' (בתפקיד הפלאונתולוג גדעון מנטל). המופע עלה במפעל בירושלים 2022 ובפסטיבל עכו 2023. כמו כן השתתף גם בעבודתה "רספוטין" בתפקיד גריגורי רספוטין - מפגש ספיריטואליסטי עם רספוטין המנסה להתמודד עם הנושא של דיסאינפורמציה ופרופגנדה רוסית דרך קריאה בקלפים. עלה במפעל בירושלים ובשבוע העיצוב ירושלים 2023 בבית הנסן.
בשנת הקורונה הצטלם לסרט "הבשורה על פי יהודה" – עיבודו הקולנועי של דן וולמן לספרו של עמוס עוז. זהו שיתוף פעולה שני של תבורי עם דן וולמן לאחר שכבר השתתף בסרטו"מחבואים" מ-1980 סרט שזכה בשלושה פרסי "ורד הכסף" על התסריט, הבימוי והסרט ונחשב לפורץ דרך בשל היותו הסרט הקולנוע באורך מלא הראשון שעוסק בגלוי בהומוסקסואליות בקולנוע הישראלי. באותו הזמן פיתח ביחד עם היוצרת והבובנאית נעמי יואלי במרץ2 את היצירה ״זיס- צפייה מודרכת״ שעלתה לראשונה במרץ 2023, ומתחקה במחקר פואטי אחר התכנון וההפקה של סרט התעמולה הנאצי ״יוד זיס״ משנת 1940. [13]
תבורי עוסק בתרגומים לתיאטרון, בשפות גרמנית, נורווגית וצרפתית. בין המחזאים שתרגם: מקס פריש, הנריק איבסן, ברנאר-מארי קולטס, ברטולט ברכט, פדריקו גארסיה לורקה, קרל שטרנהיים, גוטהולד אפרים לסינג, ז'אן אנוי, וז'אן ז'נה.
תבורי לימד במהלך השנים במגוון מסגרות משחק ובימוי ובעשור האחרון נמנה עם הסגל האקדמי של החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב[14].
תבורי הוא ממנסחי מכתב השחקנים נגד הופעת התיאטראות הציבוריים מעבר לקו הירוק, ("מכתב אריאל"). היה מן האמנים שפרשו מפסטיבל עכו 2017 בגין הדרתה של הבמאית והיוצרת עינת ויצמן מתוכנית הפסטיבל.
פרסים
עריכה- 1995, 1996, 1998, 2009 - פרס עדה בן נחום לתרגום
- 1979 - פרס מאיר מרגלית ופרס ורד הכסף של העיתון "מעריב"[15]
- 1984 - פרס כינור דוד
- 1995 - פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה על תפקידו בהצגה "המתחזה", תיאטרון באר שבע
- 1995 - פרס קלצ'קין למשחק
- 2000 - פרס התיאטרון הישראלי למתרגם השנה למחזה "השיבה למדבר" מאת ברנאר-מארי קולטס
- 2001 - פרס לנדאו לאמנויות הבמה (ראשון מקבלי הפרס בתחום המשחק)
- 2002 - פרס ראש הממשלה לתרגום
גלריית תמונות
עריכהתמונות מהצגות
-
דורון תבורי ב"המאובן", בבימויו של רוברט וודרוף - מתוך פרויקט שטרנהיים, הבימרתף, הבימה, 1998
-
דורון תבורי ב"תחתונים" בבמוי גדליה בסר, מתוך פרויקט שטרנהיים, הבימרתף, 1998
-
דורון תבורי ונעמי יואלי, בהצגה פספורט בבימויה של יעל קרמסקי, 2013
-
דורון תבורי בתפקיד דון קיחוטה, בהצגה אני דון קיחוטה, בבימויו של יבגני אריה, תיאטרון גשר, 2015
פילמוגרפיה
עריכהתיאטרון
עריכההצגת בכורה | הצגה | תפקיד | תיאטרון | מחזאי | במאי |
---|---|---|---|---|---|
20 באפריל 1975 | האוזן הפרטית | בוב | תיאטרון באר שבע | פיטר שאפר | ציפי פינס |
30 באפריל 1975 | עלי כינור ע"פ שלום עליכם | זמלה / שמרלה (לסירוגין עם מיכאל רונן) | עדה בן-נחום | חנן שניר | |
13 ביוני 1975 | שבעה במכה אחת (הצגה לילדים) | החייט הקטן (לסירוגין עם מיכאל רונן) | אוראנד האריס ע"פ האחים גרים | ציפי פינס | |
12 באוקטובר 1975 | פנדו וליז / פקניק בשדה הקרב | טוסו זאפו | פרננדו ארבאל | תיאודור תומא | |
26 בנובמבר 1975 (הוצג שוב ב-22 באוקטובר 1977) | אנדורה | אנדרי | מקס פריש | תום לוי | |
29 ביולי 1976 | הלילה השנים עשר | ויולה | ויליאם שקספיר | חנן שניר | |
16 בפברואר 1977 | הרצח של פיירו בבית הספר הריאלי | יואל דר | ערן בניאל | יורם פאלק | |
12 בנובמבר 1977 | הרולד ומוד | הרולד | קולין היגינס | תיאודור תומא | |
6 באפריל 1978 | רומיאו ויוליה[16] | רומיאו | ויליאם שקספיר | יורם פאלק | |
6 ביוני 1978 | שידוכין | קצ'קרוב | ניקולאי גוגול | סופי מוסקוביץ' | |
11 בנובמבר 1978 | הצל | הצל | יבגני שוורץ | יוסף מילוא | |
12 באפריל 1979 | אביב מתעורר | גאורג | פרנק ודקינד | חנן שניר | |
8 ביולי 1979 | קשר דם | מוריס | אתול פוגארד | עמית גזית | |
31 במאי 1980 | חבל שהיא זונה | מלקולם מק'קיי | ג'והן פורד | ג'ובני | |
29 באוקטובר 1980 | מנהל הבית | אסטון | הרולד פינטר | גזה פרטוש | |
6 בדצמבר 1980 | איבנוב | לבוב | אנטון צ'כוב | עמית גזית | |
26 בינואר 1981 | סקאפינו (עיבוד לתעלולי סקפן של מולייר) | קארלו | פרנק דנלופ וג'ים דייל | דן רונן | |
30 במרץ 1981 | מידה כנגד מידה | אנג'לו | ויליאם שקספיר | עמית גזית | |
7 ביולי 1981 | המשרתות | קלייר | ז'אן ז'נה | גזה פרטוש | |
8 במאי 1982 | הקיצו ורננו | ראלף | תיאטרון חיפה | קליפורד אודטס | יורם פאלק |
2 באוקטובר 1982 | נפש יהודי | אוטו ויינינגר | יהושע סובול | גדליה בסר | |
7 במאי 1983 | עקומים | הורסט | מרטין שרמן | אילן רונן | |
31 בדצמבר 1983 | משיח | אשר | מרטין שרמן | רוברט אלן אקרמן | |
7 באפריל 1984 | גטו[17] | קיטל / ד"ר פול | יהושע סובול | גדליה בסר | |
10 בנובמבר 1984 | מחכים לגודו (במה 2) | לאקי | סמואל בקט | אילן רונן | |
מרץ 1985 | טרטיף[18] | טרטיף | מולייר | גדליה בסר | |
21 נובמבר 1985 | דבש פרא | פלאטונוב | התיאטרון הקאמרי | אנטון צ'כוב | אילן רונן |
29 בנובמבר 1986 | מולייר[19] | מולייר | תיאטרון חיפה | מיכאיל בולגקוב | גדליה בסר |
9 בינואר 1988 | סינדרום ירושלים[20] | יוחנן בן זכאי/הפרופסור | יהושע סובול | ||
5-4 ביוני 1988 | מר מאני (במה 2) | לוטננט אייבור, סטיבן הורביץ | תיאטרון חיפה, פסטיבל ישראל | א"ב יהושע | אילן תורן |
4 באוקטובר 1988 | חיי נישואים | פרדי | תיאטרון חיפה | חיים מרין | גדליה בסר |
18 באוקטובר 1989 | רוחות | אוסוולד אלווינג | תיאטרון באר שבע | הנריק איבסן | מייקל אלפרדס |
20 בינואר 1990 | דון ז'ואן | דון חואן | מולייר | יוסי יזרעאלי | |
7 באוקטובר 1990 | השיחה החמישית (במה 2) | מר מאני | תיאטרון חיפה | א"ב יהושע | גדליה בסר |
11 בדצמבר 1990 | שלוש אחיות | טוזנבאך | תיאטרון באר שבע | אנטון צ'כוב | |
14 במרץ 1992 | קרב של שחור וכלבים (הבימרתף) | קאל | תיאטרון הבימה | ברנאר-מארי קולטס | רוני פינקוביץ' |
16 בספטמבר 1992 | אדיפוס המלך | אדיפוס המלך | תיאטרון חיפה | סופוקלס | יוסי יזרעאלי |
7 ביוני 1993 | חלום ליל קיץ | אוברון | התיאטרון הקאמרי | ויליאם שקספיר | ליביו צ'וליי |
יוני 1993 | הוליווד | אדי | תיאטרון חיפה | דייוויד רייב | נולה צ'לטון |
1994 | אורסטיאה | הצגת יחיד בהפקה עצמאית | אייסכילוס | ||
3 בדצמבר 1994 | המתחזה | דה פלורס | תיאטרון באר שבע | תומאס מידלטון, ויליאם ראולי | רוברט וודרוף |
4 ביוני 1995 | סיד | קונראד | קריסטיאן לופה על פי תומאס ברנהרד | קריסטיאן לופה | |
30 במרץ 1996 | היהודי זיס | יוזף זיס אופנהיימר | תיאטרון באר שבע, פסטיבל ישראל | פאול קונפלד | רוברט וודרוף |
28 ביולי 1996 | הרציף המערבי | עבאד | תיאטרון באר שבע | ברנאר-מארי קולטס | גדי רול |
6 באוקטובר 1996 | הדוד וניה | אסטרוב | תיאטרון הספרייה | אנטון צ'כוב | נולה צ'לטון |
1 בפברואר 1997 | אכזר מכל המלך | ירבעם בן נבט | תיאטרון הבימה | נסים אלוני נוסח ההצגה: חנן שניר | חנן שניר |
24 בספטמבר 1997 | אנטיגונה | קריאון | תיאטרון החאן | ז'אן אנוי | גדליה בסר |
10 ביולי 1998 | מעלילות גבורת הבורגנים (התחתונים; הסנוב; 1913; המאובן) | פרנק סקארון, כריסטיאן מאסקה פון-בוכוב, אגו פון-בוהנה | תיאטרון הבימה | קרל שטרנהיים | גדליה בסר, משה פרלשטיין, גדי רול, רוברט וודרוף |
12 בספטמבר 1998 | מדיאה | יאסון | אוריפידס | רוברט וודרוף | |
30 בינואר 1999 | המלט | המלט | תיאטרון חיפה | ויליאם שקספיר | סטיבן ברקוף |
מארס 2000 | סאלינג'ר | האדמוני | תיאטרון תמונע | ברנאר-מארי קולטס | סיוון שיפר |
1 באפריל 2000 | השחף | טריגורין | תיאטרון החאן | אנטון צ'כוב | אופירה הניג |
23 בדצמבר 2000 | השיבה למדבר | אדריאן | ברנאר-מארי קולטס | אופירה הניג | |
ינואר 2001 | צריף קטן | קברט שירי ילדים למבוגרים | לאה גולדברג/ מוזיקה: דורי פרנס | ||
2 בפברואר 2002 | אקורדיונים[21] | מתניה אגסי | תיאטרון הקאמרי | שמואל הספרי | שמואל הספרי |
מאי 2002 | משורר בניו יורק (יצירה לזמרים, מקהלה ותזמורת) | זמר סולן | פסטיבל ישראל | לורקה/ דורי פרנס | |
1 בדצמבר 2002 | פרגודים[22] | האֵם / סר הארולד | תיאטרון הבימה | ז'אן ז'נה | אופירה הניג |
8 בספטמבר 2003 | אהבה קשה[23] | צבי | תיאטרון חיפה | מוטי לרנר | עמית גזית |
2 בדצמבר 2003 | נתן החכם | נתן החכם | הפקה עצמאית | גוטהולד אפרים לסינג | דורון תבורי |
28 בפברואר 2004 | שירה | הרבסט | תיאטרון באר שבע | ש"י עגנון, עיבוד: יורם פאלק | ניר ארז |
12 בנובמבר 2005 | הדוכסית של אמלפי | דניאל דה בוסולה | תיאטרון חיפה | ג'ון וובסטר | גדי רול |
2006 | קין | לוציפר | תיאטרון קריאה, פסטיבל 'חגיגה עברית', בית אבי חי | לורד ביירון, בתרגום דוד פרישמן | דורון תבורי |
26 באוגוסט 2008 | חגיגת קיץ | הזירה הבין-תחומית | אלתרמן, מוזיקה: מעיין צדקה | ||
30 באוקטובר 2008 | אקווס[24] | מרטין דייסרט | תיאטרון בית ליסין | פיטר שאפר | רוני פינקוביץ' |
פברואר 2009 | רוחות רפאים | הכומר מנדרס | תיאטרון תמונע | הנריק איבסן | יעל קרמסקי |
3 באוקטובר 2009 | אלמה[25] | גוסטב מאהלר (בשפות אנגלית, גרמנית) | אלמה הפקות, וינה: ירושלים, פראג | יהושע סובול | פאולוס מאנקר |
ספטמבר 2010 | זמנים לא שקטים | פול צלאן (בשפה הגרמנית) | תיאטרון האטליז, וינה, אוסטריה | מכתבים של פול צלאן ואינגבורג בכמן | |
2 באוקטובר 2010 | בתוך הבדידות של שדות הכותנה | Dealer | הפקה עצמאית | ברנאר-מארי קולטס | יעל קרמסקי |
15 ביולי 2010 | מי דואג לילד[26] | אלכסנדר איוונוב | תיאטרון חיפה | טום סטופרד | משה נאור |
מרץ 2011 | הסוחר מוונציה | שיילוק (בשפות גרמנית, יידיש, אנגלית, עברית) | התיאטרון העירוני פרייבורג, גרמניה | שייקספיר | אבישי מילשטיין |
18 בנובמבר 2011 | אחים בדם[27] | המספר | בית ליסין | וילי ראסל | גלעד קמחי |
מרץ 2012 | הטייפ האחרון של קראפ[28] | קראפ | אנסמבל עיתים | סמואל בקט | רנה ירושלמי |
מרץ 2013 | זוז, אתה מסתיר לי את השמש | היינריך היינה | פרויקט עצמאי בהפקת TAK Theater, Liechtenstein,Kurtheater, Baden, Spielart Festival, Munich, Zurcher Theaterspektakel, Zurich | יוסוף אבו ורדה, גלעד עברון, אופירה הניג וחומרים תיעודיים | אופירה הניג |
30 מאי 2013 | המלך הולך למות[29] | המלך בראנז'ה הראשון | אנסמבל עתים | אז'ן יונסקו | רנה ירושלמי |
15 בנובמבר 2013 | פספורט | ציפל ב"שיחות של פליטים" | אי"ב - ארגון היוצרים העצמאיים | עריכה של "שיחות של פליטים" של ברטולט ברכט עם חליפת המכתבים בין גרשם שלום ווולטר בנימין | יעל קרמסקי |
13 בינואר 2014 | הדיבוק[30] | סנדר, אביה של לאה | תיאטרון גשר | עיבוד של רועי חן לש. אנ-סקי | יבגני אריה |
22 במאי 2014 | נופל מחוץ לזמן[31] | האיש | עיבוד של יחזקאל לזרוב לספרו של דויד גרוסמן | יחזקאל לזרוב | |
דצמבר 2014 | רגל על גרוש | אי"ב מרכז ענב | שירי מארק בליצשטיין | ניהול מוזיקלי ועריכה: דורי פרנס | |
12 מרץ 2015 | אליס[32] | הפרש הלבן | תיאטרון גשר | רועי חן בהשראת כתבי לואיס קרול | יחזקאל לזרוב |
19 מאי 2015 | פר גינט | פר גינט | אנסמבל עיתים | איבסן | רנה ירושלמי |
21 ביולי 2015 | אני דון קיחוטה | דון קיחוטה | תיאטרון גשר | רועי חן בהשראת סרוונטס | יבגני אריה |
2 בינואר 2016 | כוכבים תועים | הולצמן/הוצמאך | יידישפיל | יהושע סובול ואיה קפלן על פי שלום עליכם | איה קפלן |
1 במרץ 2016 | ספר דוד המלך[33] | בניה בן יהוידע | תיאטרון גשר | רועי חן בעקבות שטפן היים | יבגני אריה |
18 באוקטובר 2016 | רוח התיאטרון | סבא זאביק | הצגת ילדים מאת רועי חן | אמיר וולף | |
5 באפריל 2017 | קיץ במריאנבד | שלמה קורלנדר | על פי שלום עליכם | ||
1 בנובמבר 2017 | אבות ובנים[34] | פאבל פטרוביץ' | איוון טורגנייב בעיבוד יחזקאל לזרוב | יחזקאל לזרוב | |
7 במאי 2018 | מחכים לגודו | לאקי | תיאטרון יפו | סמואל בקט | אילן רונן |
6 בספטמבר 2018 | רודף העפיפונים | באבא | תיאטרון גשר | מתיו ספנגלר(אנ') על פי חאלד חוסייני | נועם שמואל |
28 ביוני 2018 | אורסטיאה | אגממנון | רוברט אייק על פי אייסכילוס | יבגני אריה | |
15 בספטמבר 2018 | לוליטה/ז'אן ד'ארק | קווילטי/האינקויזיטור | על פי נאבוקוב ופרוטוקולים של משפט ז'אן ד'ארק בעיבוד יחזקאל לזרוב | יחזקאל לזרוב | |
28 במרץ 2019 | משפט חוזר | אלי נחום | תיאטרון גשר | ליעד שהם/ עוזי וייל | אמיר וולף |
מאי 2019 | בעלת הארמון | הרוזן זאברודסקי | מרכז עינב | לאה גולדברג | אבישי בן - גל |
27 במאי 2021 | אלף שמשות זוהרות | ראשיד | תיאטרון גשר | חאלד חוסייני | נועם שמואל |
11 בספטמבר 2021 | השחף | שמרייב | תיאטרון גשר | אנטון צ'כוב | יאיר שרמן |
2020 | המשרתות | המאדם | רזידזרט/תיאטרון אילת | ז'אן ז'נה | יאיר שרמן |
4 בספטמבר 2021 | הדרך | הפרופסור | האנסמבל האפריקאי | וולה סויינקה | יפה שוסטר |
25 בינואר 2022 | בראשית ברא | גדעון מנטל | המפעל | כרמל ידיד-ליבוביץ | |
21 ביוני 2022 | רספוטין | רספוטין | שבוע העיצוב ירושלים בית הנסן | כרמל ידיד-ליבוביץ' | |
2 במאי 2022 | רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים | השחקן | תיאטרון גשר | טום סטופארד | יבגני אריה
חידוש: עמית אפשטיין |
24 במאי 2023 | האבות והאמהות | אברהם | תיאטרון גשר | מאיר שלו | עמית אפשטיין |
2023 | ריצ'רד השלישי | המלך אדוארד / הדוכסית, אימם של אדוארד, ריצ'רד וקלארנס | תיאטרון גשר | ויליאם שייקספיר | איתי טיראן |
2024 | המלך ליר | המלך ליר | אנסמבל עיתים | ויליאם שייקספיר | רנה ירושלמי |
2024 | סלומה | הורדוס | תיאטרון גשר | אוסקר ויילד | מקסים דידנקו |
קולנוע
עריכהשנה | סרט | תפקיד | במאי |
---|---|---|---|
1977 | סרט וארוחת בוקר | רפי | אלפרד שטיינהארדט |
1980 | מחבואים | דוד בלבן | דן וולמן |
1982 | אלף נשיקות קטנות | אורי | מירה רקנאטי |
1983 | מנוסת החוגלה | דוד פישר | |
2008 | עץ לימון | שר הביטחון ישראל נבון | ערן ריקליס |
2015 | גירושים מאוחרים, על פי א.ב. יהושע | יהודה קמינקא | רם לוי |
2016 | החטאים | ברוך מילך | אבי נשר |
2023 | הבשורה על פי יהודה | גרשום וואלד | דן וולמן |
טלוויזיה
עריכהשנה | סדרה | תפקיד | ערוץ | יוצרים וכותבים | במאי |
---|---|---|---|---|---|
2011 | סימני שאלה | שמואל | ערוץ 2, רשת | עידו דרור, אופיר בביוף | אופיר בביוף |
2018 | להעיר את הדב | אבנר כץ | קשת 12 | קרן מרגלית | |
2024 | אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו | קשת 12 |
אלבומי שירה
עריכהבימוי
עריכההצגה/פרויקט | תיאטרון | מחזאי | הצגת בכורה |
---|---|---|---|
מפגש באינסוף | אנסמבל תיאטרון הרצליה | עיבוד של דורון תבורי לרומן "מפיסטו" של קלאוס מאן | 2011 |
קין (קריאה מבוימת) | יד יצחק בן-צבי | על פי לורד ביירון | 22-21 במרץ 2007. |
נתן החכם | הפקה עצמאית | גוטהולד אפרים לסינג | 5 במרץ 2004 |
התינוק של בן שטרית | תיאטרונטו | אלישבע גרינבאום | 1995 |
יוד זיס | המרץ2 | דורון תבורי ונעמי יואלי | 2023 |
תרגום לתיאטרון
עריכההמחזה | המחזאי | התיאטרון | הצגת בכורה |
---|---|---|---|
קרב של שחור וכלבים | ברנאר-מארי קולטס | תיאטרון הבימה | 14 במרץ 1992 |
השיבה למדבר | ברנאר-מארי קולטס | סמינר הקיבוצים, תיאטרון החאן | 1992 ו-23 בדצמבר 2000 |
הדה גאבלר (עם רבקה משולח) | הנריק איבסן | תיאטרון חיפה | 1993 |
העלמה והמוות[35] | אריאל דורפמן | תיאטרון הבימה, תיאטרון חיפה | 19 בינואר 1994, מרץ 2001 |
בני ערובה | עמנואל רובלס | תיאטרון חיפה | 1995 |
הרציף המערבי | ברנאר-מארי קולטס | תיאטרון באר שבע | 28 ביולי 1996 |
אנטיגונה[36] | ז'אן אנוי | תיאטרון החאן, תיאטרון אנסמבל הרצליה | 24 בספטמבר 1997 ו-8 ביוני 2002 |
מעלילות גבורת הבורגנים (התחתונים; הסנוב; 1913; המאובן) | קרל שטרנהיים | תיאטרון הבימה | 10 ביולי 1998 |
סאלינג'ר | ברנאר-מארי קולטס | תיאטרון תמונע | מארס 2000 |
מלקולם הקטן ומלחמתו בסריסים | דייוויד הליואל | תיאטרון החאן | 26 ביולי 2000 |
פרגודים | ז'אן ז'נה | תיאטרון הבימה | 1 בדצמבר 2002 |
נתן החכם | גוטהולד אפרים לסינג | הפקה עצמאית | 2 בדצמבר 2003 |
הצמא והרעב | אז'ן יונסקו | תיאטרון חיפה | 14 ביולי 2005 |
הוא לא מת | חוסיין ברגותי | התיאטרון הערבי-עברי ביפו (פסטיבל 'אלף לילה') | 12-6 במאי 2006 |
בידרמן והמציתים | מקס פריש | תיאטרון החאן | מארס 2008 |
אקווס | פיטר שאפר | בית ליסין | 30 באוקטובר 2008 |
מישהו בדרך הנה | יון פוסה | תיאטרון תמונע (העונה הנורווגית) | 6-4 ביוני 2009 |
רוחות רפאים | הנריק איבסן | תיאטרון תמונע | פברואר 2009 |
בתוך הבדידות של שדות הכותנה | ברנאר-מארי קולטס | תיאטרון תמונע | 2 בינואר 2010 |
קניית הפליז | ברטולט ברכט | תיאטרון תמונע (העונה הגרמנית) | 28 באוקטובר עד 14 בנובמבר 2010 |
המשרתות | ז'אן ז'נה | תיאטרון אנסמבל הרצליה | 16 במאי 2011 |
פספורט (ביחד עם הראל קין) | תבורי תרגם וערך את "שיחות של פליטים" של ברטולט ברכט והראל קין תרגם את חליפת המכתבים בין גרשם שלום ווולטר בנימין | אי"ב - ארגון היוצרים העצמאיים | 15 בנובמבר 2013 |
המלט Machine | היינר מילר | תיאטרון תמונע | 6 ביולי 2015 |
- פעילותו האמנותית של דורון תבורי המפורטת בטבלאות הנ"ל מבוססת על מחקרה של ד"ר לאה גילולה.
לקריאה נוספת
עריכה- חנה שקולניקוב, "טרילוגיה לשחקן יחיד: האורסטיאה בביצוע דורון תבורי", במה 140-139 (1995), עמ' 37–41.
- גד קינר, "ללכת עד הסוף - דורון תבורי בשיחה", התיאטרון - רבעון לתיאטרון עכשוויה 2 (אביב 1999), עמ' 40–44.
- לאה גילולה, "יום חזרות מוצלח: רשמים מחזרה של ההצגה מי דואג לילד", במות ומסך 6 (2010), עמ' 15–18.
- לאה גילולה, "פצע הדחייה: על הצגת בתוך הבדידות של שדות הכותנה מאת ברנאר-מארי קולטס", במות ומסך 7 (2012), עמ' 5–21.
- לאה גילולה, "אהבה לבננות ולאלכוהול... וגם לשוקולד: על הצגת הטייפ האחרון של קראפ", במות ומסך 8 (2012), עמ' 81–85.
קישורים חיצוניים
עריכה- דורון תבורי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
- דורון תבורי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
- דורון תבורי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
- דורון תבורי, באתר ספר הקולנוע הישראלי
- דורון תבורי, באתר AllMovie (באנגלית)
- דורון תבורי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
- דורון תבורי, דף שער בספרייה הלאומית
- דורון תבורי, בארכיון הבימה
- דורון תבורי, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו
- "משורר בניו יורק" מאת לורקה, מוזיקה של דורי פרנס, בביצועו של דורון תבורי, חלק ראשון, חלק שני, חלק שלישי, חלק רביעי, חלק חמישי, חלק שישי
- קורות חיים (אורכב 24.04.2012 בארכיון Wayback Machine), באתר קוטלר שש
- דורון תבורי, באתר "הבמה"
- דורון תבורי, באתר אוניברסיטת תל אביב
- אביבה לורי, דורון תבורי משחק רק במחזות שהוא אוהב. ראיון עם מורד ותיק, באתר הארץ, 30 ביולי 2010
- מרב יודילוביץ', רוקדים את הלורקה, באתר ynet, 28 במאי 2002
- ליאת רון, דורון תבורי | שחקן, באתר גלובס, 14 במאי 2009
- מרב יודילוביץ', דורון תבורי מציג: להחיות את גנסין ואת התסכית, באתר ynet, 11 במרץ 2012
- מיכאל הנדלזלץ, מה משותף לדורון תבורי ולאיתי טיראן?, באתר הארץ, 17 ביוני 2013
- דורון תבורי: "למירי רגב אין את הכספים לבצע אפילו אחוז ממה שהיא מדמיינת שהיא תעשה", באתר וואלה, 5 בינואר 2016
- ליאת רון, "מדאיג אותי הכרסום שמתחת לדיאלוג המתלהם", באתר גלובס, 3 בנובמבר 2016
- איתן לשם, עכבר העיר, דורון תבורי: "הפלסטינים צריכים לסלוח לנו", באתר הארץ, 1 בדצמבר 2016
הערות שוליים
עריכה- ^ תבורי דורון, שחקן, באתר www.israel-opera.co.il
- ^ 1 2 3 יעקב כהן, המבחן האמיתי רק בעוד עשר שנים, מעריב, 5 באפריל 1979
- ^ דיאנה שואף, האנשים שמחקו את עצמם, חדשות, 13 באפריל 1984
שרית פוקס, תיאטרון בבית-קברות, מעריב, 19 באפריל 1984 - ^ א.ב. יהושע, מהיכן הגיע אלי מר מאני, באתר הארץ, 16.11.2021
- ^ 1 2 דורון תבורי, באתר מאיר קוטלר
- ^ ראובן בן-צבי, יהושע סובול וגדליה בסר התפטרו מתפקידיהם בתיאטרון חיפה, מעריב, 12 בינואר 1988
עתי"ם, גאולה כהן: להוריד את "סינדרום י־ם", חדשות, 11 בינואר 1988 - ^ ציפי שוחט, דורון תבורי נבחר למנהל האמנותי של תיאטרון חיפה, באתר הארץ, 13 בפברואר 2005
עידוא דגן, הקרב על הועד, באתר גלובס, 2 במרץ 2005 - ^ ציפי שוחט, החידות של תיאטרון חיפה: למה פוטר דורון תבורי והושאר המנכ"ל ישראל בן-שלום, באתר הארץ, 31 בינואר 2006
- ^ נעם בן זאב, פסטיבל "קולה של המלה" בזירה הבין-תחומית, באתר הארץ, 23 במרץ 2008
- ^ ציפי שוחט, דורון תבורי מתקמבק לתיאטרון, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2008
- ^ רותי זוארץ, מהפכת התיאטרון מגיעה לדימונה, באתר גלובס, 9 ביולי 2008
- ^ טל פרי, מפיסטו, מאחוריך, באתר גלובס, 27 בינואר 2011
- ^ זיס – ראיון עם דורון תבורי, באתר עיר-האושר, 2023-05-20
- ^ דורון תבורי | אוניברסיטת ת"א, באתר www.tau.ac.il
- ^ פרסי "אמן השנה" של "מעריב" יוענקו בשבוע הבא, מעריב, 8 בפברואר 1979
- ^ החלו הצגות "רומיאו ויוליה" בבאר־שבע, דבר, 7 במאי 1978
- ^ שוש אביגל, במרחק היסטורי בטוח, כותרת ראשית, 23 במאי 1984
אליקים ירון, רוויו בצל המוות, מעריב, 13 במאי 1984 - ^ שוש אביגל, רק סלט פירות - 'טרטיף' - מאת מולייר, - תיאטרון חיפה, כותרת ראשית, 10 באפריל 1985
מנחם פרי, הצגה/ יד לשדיים ועין לאל שדי, חדשות, 2 באפריל 1985 - ^ יוסי עוזרד, הצגה - שם המשחק ־ צנזורה, חדשות, 18 בדצמבר 1986
- ^ רחלה זנדבנק, תיאטרון - השקט שאחרי הסערה, כותרת ראשית, 13 בינואר 1988
יוסי עוזרד, בכורה - אין סיבה למהומה, חדשות, 11 בינואר 1988 - ^ נילי ברקן, המשחק טוב, המחזה פחות, באתר גלובס, 19 במרץ 2002
עכבר העיר, אקורדיונים, באתר הארץ, 12 בפברואר 2002
תמי זילברג, נפיחת אקורדיון, באתר גלובס, 24 במרץ 2002 - ^ נילי ברקן, חבל שוויתרו על הפרגודים, באתר גלובס, 5 בינואר 2003
עכבר העיר, פרגודים, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2002 - ^ עידוא דגן, תוגת הישראליות, באתר גלובס, 8 בדצמבר 2003
הארץ, אהבה קשה, באתר הארץ, 2 בספטמבר 2003 - ^ תמרה שרייבר, כוח סוס, באתר גלובס, 11 בדצמבר 2008
- ^ ביקורות:
מרב יודילוביץ, על מה 13 שנה?, באתר ynet, 4 באוקטובר 2009
גיתית גינת, אלמה מאהלר קמה לתחייה, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2009
צבי גורן, אלמה – אירופה בלהבות האהבה, באתר "הבמה"
נרי ליבנה, נרי ליבנה | איך אפשר באמת ליהנות מ"עג'מי" ו"אלמה", באתר הארץ, 15 באוקטובר 2009
מיכאל הנדלזלץ, אלמה: הגרסה למאותגרי הליכה, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2009 - ^ אילה בלופולסקי, עכבר העיר, מי דואג לילד: העומס הרג את ההצגה, באתר הארץ, 22 ביולי 2010
מיכאל הנדלזלץ, "מי דואג לילד": מה יהיה גורלה של ההצגה?, באתר הארץ, 27 ביולי 2010 - ^ טל לוין, עכבר העיר, "אחים בדם": דרושה תעוזה, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2011
- ^ מיכאל הנדלזלץ, "הטייפ האחרון של קראפ": זיוף בפרט החשוב ביותר, באתר הארץ, 1 במאי 2012
- ^ רון שוורץ, מתים רק פעם אחת, באתר גלובס, 11 ביולי 2013
- ^ תמר רותם, דורון תבורי ישחק בעיבוד חדש של ”הדיבוק”, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2013
רון שוורץ, תיאטרון גדול מהחיים, באתר גלובס, 27 בפברואר 2014 - ^ רון שוורץ, לתפארת התיאטרון הישראלי, באתר גלובס, 26 ביוני 2014
מיכאל הנדלזלץ, "נופל מחוץ לזמן" על פי גרוסמן: אין מלים נכונות, באתר הארץ, 17 ביוני 2014 - ^ רון שוורץ, גשר בארץ הפלאות, באתר גלובס, 28 במאי 2015
שי הרלב, סיוט בארץ הפלאות: כשאליס מושלכת אל המציאות, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2015
מיכאל הנדלזלץ, "אליס" בתיאטרון גשר - אירוע מקסים ומעורר מחשבה, באתר הארץ, 6 במאי 2015 - ^ רון שוורץ, המלך הוא עירום, באתר גלובס, 5 במאי 2016
מיכאל הנדלזלץ, מי אמר שאין כאן תיאטרון פוליטי?, באתר הארץ, 18 במאי 2016 - ^ תיאטרון מעבדה, באתר גלובס, 7 בדצמבר 2017
- ^ נילי ברקן, שלא ייתפס רק כהערה פוליטית, באתר גלובס, 26 במרץ 2001
- ^ נילי ברקן, בין מי למי הקונפליקט?, באתר גלובס, 7 בנובמבר 2002
מיכאל הנדלזלץ, מישהו צריך לעשות העבודה, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2002